Справа № 805/3231/18-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 р. Справа№805/3231/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до

відповідача 1 - Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

відповідача 2 - Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій щодо надання на запит від 26.08.2017 року неповної інформації та з порушенням встановленого законом строку, зобов`язання надати відповідну інформацію на запит від 26.08.2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі та зобов`язання надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Доводи адміністративного позову обґрунтовує тим, що відповідач, як вважає позивач, надаючи неповну інформацію на запит та з порушенням встановленого строку діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, встановлений нормами чинного законодавства з питань доступу до публічної інформації.

Вказує на порушення відповідачем вимог частини 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зазначає, що відповідачем порушений строк надання відповіді на запит, оскільки запит отриманий відповідачем 01 вересня 2017 року, а відповідь надана, як стверджує позивач, 21 вересня 2017 року.

Наполягає на тому, що відповідачем фактично не надана відповідь на запит позивача в повному обсязі через посилання на відсутність систематизації запитуваної інформації.

На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року до участі у справі в якості другого відповідача залучене Міністерство юстиції України.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що, надаючи відповідь на звернення позивача Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а саме, статтею 7 Закону України "Про звернення громадян".

Вказує на те, що відповідь на звернення позивача надана у встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк.

Враховуючи наведене, просить в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, суд установив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 (а.с. 7, т.1).

26 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України з запитом на отримання публічної інформації, в якому просив повідомити :

- перелік тестових питань теоретичної частини для складання кваліфікаційного іспиту осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, які розроблені безпосередньо головою Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Шкляром С . В. ;

- перелік тестових питань теоретичної частини для складання кваліфікаційного іспиту осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, які розроблені безпосередньо членом Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Оскірко А.О. (а.с. 8, т.1).

Згідно витягу з офіціального сайту "Укрпошта", відправлення № 116, яке відповідає зазначеному на фіскальному чеку про надіслання запиту до " Мін Юст Укр ", отримане уповноваженою особою відповідача "вручене: за довіреністю" 01.09.2017 року о 19 год. 30 хв.(а.с. 8а-10).

11 вересня 2017 року Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслав на адресу ОСОБА_1 лист № ПГ-ЮР-2392/205 щодо результатів розгляду звернення, в якому зазначив, що питання автоматизованого анонімного тестування розроблені та затверджені Тимчасовою Кваліфікаційною комісією приватних виконавців Міністерства юстиції України з метою добору осіб, здатних професійно виконувати обов`язок приватного виконавця, що відображено у протоколі Комісії від 10.02.2017 року № 3.

Крім того, у зазначеній відповіді роз`яснене, що повідомити, які питання розроблені безпосередньо окремими членами комісії, не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю необхідності систематизації даної інформації (а.с. 11, т1).

Судом установлено, що запит позивача від 26 серпня 2017 року, який надійшов до відповідача 01 вересня 2017 року о 19:30 год. зареєстрований 04 вересня 2017 року за № ПІ-ЮР-2392, що підтверджено реєстраційно-контрольною карткою № ПІ-ЮР-2392 (а.с. 2, т.2).

Згідно вказаної картки встановлений строк виконання до 11 вересня 2017 року. Також відповідачем на адресу суду наданий витяг з електронної бази даних вхідної кореспонденції «Megapolis» Документообіг за період з 26 серпня 2017 року по 26 вересня 2017 року та витяг з журналу обліку вихідної кореспонденції Міністерства юстиції України за період з 23 серпня 2017 року по 26 вересня 2017 року (а.с. 3-36, т.2).

З зазначених витягів вбачається, що запит позивача від 26 серпня 2017 року надійшов до відповідача 01 вересня 2017 року та зареєстрований 04 вересня 2017 року. При цьому встановлений строк виконання (надання відповіді) 11 вересня 2017 року (а.с. 3, т. 2).

Як вже зазначалось судом, відповідь на запит позивача датована 11 вересня 2017 року за № ПІ-ЮР-2392/20.5 (а.с. 11, т.1).

Між тим, відповідно до витягу з журналу обліку вихідної кореспонденції Міністерства юстиції України, відповідачем на адресу позивача зазначена відповідь спрямована лише 21 вересня 2017 року. Це також підтверджено відомістю відправлень кореспонденції від 21 вересня 2017 року та копією квитанції (а.с. 4, 5, т.2).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо надання на запит від 26 серпня 2017 року неповної інформації та з порушенням встановленого законом строку, зобов`язати відповідача надати відповідну інформацію на запит від 26 серпня 2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі та зобов`язати відповідача надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій щодо надання на запит від 26.08.2017 року неповної інформації та з порушенням встановленого законом строку, зобов`язання надати відповідну інформацію на запит від 26.08.2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі та зобов`язання надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення - відмовлено.

03 липня 2018 року у справі ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року та 03 липня 2018 року у справі № 805/3231/18-а залишені без задоволення, а рішення та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року та 03 липня 2018 року у справі № 805/3231/18-а - без змін.

20 травня 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалена постанова, якою рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року та постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

У вказаній постанові Верховний суд зазначив, що суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідь, надана позивачу на його звернення, містить повну інформацію стосовно запитуваних питань та у встановлений чинним законодавством строк, передбачений Законом України "Про звернення громадян". Своєю чергою суд апеляційної інстанції, не змінюючи рішення суду першої інстанції, дійшов висновку про помилкове застосування судом першої інстанції строків, передбачених Законом України "Про звернення громадян", оскільки у спірних правовідносинах застосовуються строки, передбачені Законом України "Про публічну інформацію". При цьому, ні судом першої, ні судом апеляційної інстанцій не встановлено коли саме зареєстровано у Міністерстві юстиції України запит, та коли саме направлено на адресу позивача відповідь відповідно до реєстрів відправлення та/чи поштового штемпеля на конверті.

Також вказано, що зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 вважав порушеними свої права не лише внаслідок порушення встановленого законом строку надання інформації на запит, а й ненаданням запитуваної інформації, що, на думку позивача, є фактичною відмовою у її наданні. При цьому позивач вважає відновлення його порушеного права шляхом зобов`язання надати відповідну інформацію на запит від 26 серпня 2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі. Однак судами попередніх інстанцій фактично не надано оцінки відповіді на запит позивача на отримання публічної інформації від 26 серпня 2017 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що до розпорядників інформації належать суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

За приписами статті 20 "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію передбачена статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до частини першої якої розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

При цьому, частиною другою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

В силу пункту 2 частини п`ятої статті 19 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Кваліфікаційна комісія розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Міністерство юстиції України формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень; забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, для чого визначає: порядок проходження навчання та стажування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця; перелік документів, які подаються Кваліфікаційній комісії приватних виконавців особою, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для підтвердження відповідності цієї особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону; порядок допуску таких осіб до складання кваліфікаційного іспиту; порядок складання кваліфікаційного іспиту; порядок підвищення кваліфікації приватними виконавцями.

Згідно статті 19 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців. Положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 3 Положення про Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерством Юстиції України від 05.082016 року № 2430/5 (діяв на момент виникнення спірних відносин) основними завданнями тимчасової кваліфікаційної комісії є:

- визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця.

Згідно з частиною 5 статті 19 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Кваліфікаційна комісія визначає дату складення кваліфікаційних іспитів; розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування; розглядає документи, подані особами, які мають намір отримати право на здійснення діяльності приватного виконавця, на відповідність вимогам, визначеним цим Законом; проводить кваліфікаційні іспити та затверджує їх результати; приймає рішення про видачу посвідчення приватного виконавця.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до подання заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту зобов`язана пройти навчання і стажування приватного виконавця. Особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, після проходження навчання, стажування приватного виконавця подає до Кваліфікаційної комісії заяву про допуск до складення кваліфікаційного іспиту разом із документами, які підтверджують відповідність особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону, а також декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру. Кваліфікаційна комісія проводить перевірку достовірності документів та відомостей, поданих особою. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Кваліфікаційна комісія приймає рішення про, зокрема, допуск особи до складення кваліфікаційного іспиту.

Згідно статті 21 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Кваліфікаційна комісія проводить кваліфікаційний іспит протягом трьох місяців з дня надання допуску особі до складення кваліфікаційного іспиту. Про дату та місце проведення кваліфікаційного іспиту повідомляються особи, допущені до його складення. Інформація про кваліфікаційний іспит не пізніш як за сім днів до дня його проведення розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та веб-сайті Асоціації приватних виконавців України. На іспиті мають право бути присутніми представники Асоціації приватних виконавців України, громадських об`єднань та засобів масової інформації. Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом автоматизованого анонімного тестування особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця. Особі, яка успішно склала кваліфікаційний іспит, Міністерство юстиції України на підставі відповідного рішення Кваліфікаційної комісії протягом 10 днів з дня складення кваліфікаційного іспиту видає посвідчення приватного виконавця.

Відповідно до частини 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців здійснює повноваження кваліфікаційної комісії до скликання з`їзду приватних виконавців України.

З системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що на відповідача у справі покладений обов`язок щодо забезпечення діяльності Міністерства юстиції України, зокрема, розробити та затвердити перелік питань автоматизованого анонімного тестування для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Разом з цим, суд дійшов висновку про те, що при розгляді звернення позивача від 26 серпня 2017 року, відповідач допустив порушення статті 20 "Про доступ до публічної інформації" в частині строків надання відповіді на запит.

Так, як зазначено судом вище, запит позивача від 26 серпня 2017 року, який надійшов до відповідача 01 вересня 2017 року о 19:30 год., зареєстрований 04 вересня 2017 року за № ПІ-ЮР-2392, що підтверджено реєстраційно-контрольною карткою № ПІ-ЮР-2392 (а.с. 2, т.2). Згідно вказаної картки встановлений строк виконання до 11 вересня 2017 року.

Також відповідачем на адресу суду наданий витяг з електронної бази даних вхідної кореспонденції «Megapolis» Документообіг за період з 26 серпня 2017 року по 26 вересня 2017 року та витяг з журналу обліку вихідної кореспонденції Міністерства юстиції України за період з 23 серпня 2017 року по 26 вересня 2017 року (а.с. 3-36, т.2).

З зазначених витягів вбачається, що запит позивача від 26 серпня 2017 року надійшов до відповідача 01 вересня 2017 року та зареєстрований 04 вересня 2017 року. При цьому встановлений строк виконання (надання відповіді) 11 вересня 2017 року (а.с. 3, т. 2).

Відповідь на запит позивача, датована 11 вересня 2017 року за № ПІ-ЮР-2392/20.5 (а.с. 11, т.1). Між тим, відповідно до витягу з журналу обліку вихідної кореспонденції Міністерства юстиції України, відповідачем на адресу позивача зазначена відповідь спрямована лише 21 вересня 2017 року. Це також підтверджено відомістю відправлень кореспонденції від 21 вересня 2017 року та копією квитанції (а.с. 4, 5, т.2).

Відповідно до статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Таким чином, граничним строком надання відповіді є - 08 вересня 2017 року, проте, відповідь надана відповідачем 11 вересня 2017 року та надіслана на адресу позивача - 21 вересня 2017 року.

Також суд розцінює надану відповідачем відповідь на запит позивача від 26 серпня 2017 року, яка оформлена листом від 11 вересня 2017 року за № ПІ-ЮР-2392/20.5 (а.с. 11, т.1), як відмову у задоволені запиту позивача.

Слід зазначити, що частиною 2 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

В позовній заяві позивач просив суд, зокрема, зобов`язати Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців Міністерства юстиції України надати повну інформацію на запит позивача по суті запитуваних питань.

Станом на час розгляду справи наказом Міністерства юстиції України від 04 грудня 2017 року № 4533/7 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 08.11.2016 року №1492/7 "Про формування складу тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців". Тобто, тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців припинила свою діяльність.

Крім того, наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3792/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2017 р. за № 1443/31311 затверджено положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців.

Разом з цим, розпорядником цієї інформації є Міністерство юстиції України і саме виконуючим директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було надано спірну відповідь на запит позивача.

Проте, суд вважає обґрунтованими доводи Міністерства юстиції України щодо правомірного ненадання позивачу інформації про певних осіб, які розробляли конкретні тестові питання.

Відповідно до Положення про Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2430/5 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин)обов`язок розробити та затвердити перелік тестових питань покладено на комісію як на колегіальний орган. При цьому, Положення не містить порядку у якій саме спосіб членами комісії розробляються тестові питання кваліфікаційного іспиту. Так само, як в Положенні відсутній обов`язок фіксувати під час розробки кожним членом комісії складене ним питання теоретичної частини іспиту. Тобто, саме колегіальна розробка питань теоретичної частини іспиту передбачена Положенням.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу засідання тимчасової кваліфікаційної комісії від 10 лютого 2017 року №3, комісією було обговорено загальну кількість розроблених тестових завдань та прийнято рішення про їх затвердження (арк. спр. 33-36, т. 1).

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що оскільки фіксування процесу розробки кожного питання певним членом Кваліфікаційної комісії не передбачено жодним документом, тобто ця інформація є взагалі відсутньою, за таких обставин, суд приходить висновку, що запитувана позивачем інформація, в цій частині, об`єктивно не надана відповідачем.

Аналізуючи вищенаведене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, Міністерство юстиції України, як суб`єкт владних повноважень, є розпорядником інформації щодо підготовки приватних виконавців, порядку складення кваліфікаційного іспиту приватних виконавців та формування складу та діяльності Кваліфікаційної комісії приватних виконавців.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем при розгляді запиту ОСОБА_1 від 26 серпня 2017 року порушені приписи статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду зобов`язувати подати суб`єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Відповідно до принципу верховенства права держава має запровадити таку процедуру розгляду справ, яка забезпечувала б ефективність права на судовий захист, зокрема давала б можливість відновлювати порушені права і свободи та максимально запобігати негативним індивідуальним наслідкам.

Суд вважає, що відповідачем не доведено, що відповідь на запит позивача надана з додержанням строків, встановлених законом, проте, оскільки фіксування процесу розробки кожного питання певним членом Кваліфікаційної комісії не передбачено жодним документом, тобто ця інформація є взагалі відсутньою, суд приходить до висновку, що запитувана позивачем інформація, в цій частині, об`єктивно не надана відповідачем, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до відповідача 1 - Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) відповідача 2 - Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо надання відповіді від 11 вересня 2017 року № ПІ-ЮР-2392/20.5 на запит ОСОБА_1 від 26 серпня 2017 року з порушенням встановленого законом строку протиправними.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова