Справа № 241/581/20
Суддя: Демочко Д. О.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Орчелоті І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області Токового Андрія Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області Токового Андрія Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови представником органу поліції було допущено ряд порушень, а саме: інспектором поліції було порушено ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» через те, що відповідачем було зупинено транспортний засіб без жодних підстав, зазначених у статті; порушено ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме здійснено перевірку документів позивача без жодних підстав зазначених у статті. Також, позивач зазначає, що на протязі всього розгляду справи інспектор поліції здійснював протиправні дії, не виконав вимоги законодавства щодо роз`яснення позивачу прав згідно ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП у зв`язку з притягненням до адмінвідповідальності та проігнорував cт.cт.278, 279, 280 КУпАП. Таким чином, своїми діями Токовой A.I. обмежив позивача у його законних правах, якими він мав би змогу на місці скористатись. Також, посилається на те, що постанову було складено без присутності позивача, без врахування його зауважень, пояснень. Місце та швидкість зазначені на приладі інші, чому вказали інший час, швидкість та місце правопорушення не відомо, а тому просить скасувати вказану постанову.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого зазначає, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 31 (тридцять один) км/год., підтверджується долученим фото та відео, на яких зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху, обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, в зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, просив суд справу розглянути за відсутності відповідача.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2304556 від 27.03.2020 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що останній, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 81 км/год. в населеному пункті, перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 31 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР. Відповідачем на підтвердження вини позивача, було подано до суду диск з відеозаписом та фото з приладу TruCam.

Так, відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у разі перевищення водієм у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу, передбаченої п. 12.4. ПДР, більш як на двадцять кілометрів на годину, настає відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як з`ясовано судом, факт правопорушення ОСОБА_1 підтверджується належними та допустимими доказами по справі, а саме: диском з відеозаписом та фото з приладу TruCam, з яких вбачається факт вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином, відповідачем повністю доведений факт вини позивача ОСОБА_1 .

Отже, у суду відсутні підстави для задоволення позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання адміністративного позову, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статями 2, 9, 73-77, 79, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області Токового Андрія Ігоровича (вул. Макара Мазая, буд. 16, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко