Справа № 540/1928/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 липня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/1928/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за участі третьої особи - Державна фіскальна служба України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

встановила:

22 липня 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі відповідач) за участі третьої особи - Державної фіскальної служби України (надалі третя особа), в якому просить:

- стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року по справі № 821/2085/17 за період із 16.02.2018 р. по 30.06.2020 р. у сумі 376731,44 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів, що підлягають утриманню з нарахованої суми;

- встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись з позовом та доданими до нього документами, суддею встановлено наступне.

Як вбачається зі вступної частини позову, позивач вказує на звільнення його від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, суддя не погоджується з вказаною позицією позивача з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, суд зазначає, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-301гс18).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 607/14495/16-ц.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з прохальної частини позову, предметом стягнення у даній справі є середній заробіток за час затримки виконання судового рішення у загальній сумі 376 731,44 грн.

З огляду на викладене, суддя вважає помилковою позицією позивача про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в межах заявлених вимог.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року становить 2 102, 00 грн.

За таких обставин, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 3 767,31 грн. ( 376 731,44 грн. х 1%) та надати докази його оплати.

Крім того, у вступній частині позову позивач визначає третю особу по даному спору - Державну фіскальну службу України.

Відповідно до вимог частин 2 та 4 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Згідно частини п`ятої цієї статті про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Суддя зазначає, що інститут третьої особи спрямований на створення умов для захисту прав, свобод та інтересів такої особи, які можуть бути порушені при вирішенні спору між позивачем і відповідачем за відсутності третьої особи. Участь третьої особи сприяє всебічному розгляду справи, зібранню більшої кількості доказів, правильному вирішенню справи, запобігає ситуації, коли у справах з одних правовідносин ухвалюються протилежні за змістом рішення.

Інтерес третьої особи щодо задоволення позову (якщо вона бере участь на стороні позивача) або щодо відмови у задоволенні позову (якщо вона бере участь на стороні відповідача) збігається з інтересами відповідно позивача або відповідача. Це відрізняє третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, від третьої особи, яка заявляє такі вимоги.

Даний висновок судді узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 04 лютого 2020 року справа №826/15786/16, адміністративне провадження №К/9901/12767/19.

Проте, позов не містить заяви про залучення третьої особи до участі у справі із зазначенням на стороні якої саме особи та на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі та на які права, свободи, інтереси або обов`язки цієї особи може вплинути рішення у справі.

Також суддя зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 94 КАС України письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії або в належно засвідченому витягу з документа. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 5.27 "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії тощо.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 19.02.2019 р. у справі № 804/2385/18 (ЄДРСР №79974062).

У свою чергу, законодавство не містить вимог у разі, коли фізичною особою здійснюється засвідчення копії документа, який "стосується" цієї особи, а тому виходячи із загальних положень щодо засвідчення копій документів, на таких копіях проставляється особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, з відміткою "Згідно з оригіналом", дата засвідчення копії.

Проте, до позовної заяви позивачем долучено копії документів, які не засвідчені в установленому порядку.

Крім того, позивачем не додано до примірників позовної заяви для інших учасників копії додатків до позову, а саме перелік судових рішень під № 1-3 додатку до позову, що є порушенням ч. 1 ст.161 КАС України.

Отже, наведене вище свідчить про недотримання вимог КАС України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме, шляхом надання

- платіжного документу про сплату судового збору в сумі 3 767,31 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- заяви про залучення третьої особи до участі у справі з визначенням її процесуального статусу;

- додатки до позовної заяви № №1-3 для інших учасників спарви;

- належним чином засвідчені додатки, надані до позову.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 КАС України, суддя -

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/1928/20 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя В.А. Дубровна