Справа № 280/4987/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 липня 2020 року Справа № 280/4987/18 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б),

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі- ГУ ПФУ в Запорізькій області) задоволено.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 73% від суми 10540,13 грн. грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по теперішній час та здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

Вказане рішення Запорізького окружного адміністративного суду набрало законної сили 12.04.2019.

21.06.2019 до суду від позивача надійшла заява в порядку ст.383 КАС України, в якій він просить суд: визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області-відповідача протиправною, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року по справі №280/4987/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії та постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів, щодо усунення причин та умов що сприяли порушенню закону.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено: постановлено Окрему ухвалу, визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі №280/4987/18 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати до Запорізького окружного адміністративного суду у місячний строк з дня отримання даної Окремої ухвали звіт про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2020 Окрему ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №280/4987/18 - залишено без змін.

17.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій заявник просить прийняти процесуальне рішення шляхом постановлення окремої ухвали щодо начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Жмурко Світлани Олексіївни, як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення - окремої ухвали постановленої Запорізьким окружним адміністративним судом 09.10.2019 року по справі №280/4987/18, про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі №280/4987/18 за допущене порушення законодавства передбаченого ст. 129і Конституції України ч. 2, 3 ст. 14, ч. 1, 5 ст. 249, ч. 1, 2 ст. 370. ч. 2 ст. 372, ч. 1. 6 ст. 383 КАС України, ч. 2, 4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» яке містить ознаки кримінального правопорушення та направити окрему ухвалу в органи досудового розслідування.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Тобто предметом спірних правовідносин є невиконання окремої ухвали суду від 09.10.2019.

Вирішуючи питання щодо прохальної частини заяви, суд зазначає наступне.

30.10.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було подано звіт про виконання судового рішення в якому зазначено, що ОСОБА_1 було нараховано що доплата різниці у сумі 11536,20 грн. за період 01.01.2016 по 15.01.2019 Зокрема, було здійснено перерахунок за період з 16.01.2019 по 31.10.2019 у сумі 3009 грн. Саме такі розрахунки були надані відповідачем до матеріалів справи 27.07.2020.

22.10.2019 відповідач звернувся до Пенсійного фонду України з листом №18166/07 в якому просив виділити кошти на виконання рішення суду по справі №280/4987/18, в якому зазначено, що нараховані виплати за рішенням суду внесені до реєстру судових рішень №46044.

Порядок виконання судового рішення визначений Законами України "Про виконавче провадження" та "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", якими встановлено обов`язок боржника виконати рішення суду в повному обсязі, проте, повноважень останнього щодо виконання рішень суду, які набрали законної сили з урахуванням наявних бюджетних призначень на виконання судового рішення, у разі вимог майнового характеру, вказаними законами не визначено.

Більш того, суд зазначає, що відсутність грошових коштів або відсутність фінансування органів державної влади не може бути підставою для обмеження прав особи, яка має право на виплату заборгованості з пенсійних виплат.

В той же час, на момент подання звіту був чинний Порядок № 649 Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі- Порядку № 649, який був визнаний протиправним та скасований Рішенням Окружний адміністративний суд міста Києва від 11.11.2019 у справі № 640/5248/19)

Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Суд зазначає, що на виконання Порядку № 649, Головним управлінням нараховані Єфименко О.Г. пенсійні виплати на виконання було внесено до реєстру судових рішень за №46044, що підтверджується довідкою від 08.10.2019 №900/03.3-26, а за виплатою відповідач звертався до Пенсійного фонду України, що не свідчить про бездіяльність відповідача.

Також відповідачем були надані: розрахунок на доплату пенсії позивача, де основний розмір пенсії зазначений 73% грошового забезпечення, за зазначені вище періоди.

З огляду на наведене вище, суд не погоджується з аргументом заявника що Головне управління не повинно було звертатися до Пенсійного Фонду України, так як останній не є стороною по справі.

Крім того, суд не погоджується і аргументом заявника, що звернення відповідача до Пенсійного фонду України суперечить Положенню про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі від 22.12.2014 №28-2.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Згідно п.1 Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, останній є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пп.4, 6 п.4 Положення №280 Пенсійний фонд України:

розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України;

організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо (…)призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці;

забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством(…)

веде обліку коштів Пенсійного фонду України, ведення статистичної та бухгалтерської звітності(…)

Тобто саме Пенсійного фонду України є розпорядниками бюджетних коштів та забезпечує своєчасне і в повне фінансування та виплату пенсій, що спростовує доводи заявника.

Не погоджується суд і з тим аргументом заявника, що окрему ухвалу направлялося тільки відповідачу, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 163 від 15.10.2019 окрему ухвалу було направлено до Пенсійного фонду України, яка була отримання останнім 21.10.2019.

З аналізу наданих документів, суд зазначає, що так як Головне управління нараховує ОСОБА_1 основний розмір пенсії у розмірі 73% грошового забезпечення, що відповідає рішенню суду, Головне управління зверталося до Пенсійного фонду України з вимогою про виділення коштів на виконання рішення суду по справі №280/4987/18, однак з незалежних від нього причин, не має можливості виплатити донараховану суму, а відповідно і виконати в повному обсязі рішення суду, тому суд вважає, що Головним управління були вчинені всі залежні від нього дії щодо виконання окремої ухвали.

Щодо можливості звернення до суду з вимогою про прийняття процесуального рішення шляхом постановлення окремої ухвали щодо начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій за не виконання окремої ухвали яка була прийнята Запорізьким окружним адміністративним судом 09.10.2019 року по справі №280/4987/18, суд зазначає наступне.

За своєю суттю окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних вказівок особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.

Зокрема ст. 185 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, а саме: залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавчо презюмується як обов`язковість виконання вимог окремої ухвали, так і відповідальність у разі її невиконання.

Статтею 5 КАС визначені право на звернення до суду та способи судового захисту. Так, 1. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною другою цієї статті визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, КАС України не передбачає можливості звернення як з позовом так і з заявою у порядку адміністративного судочинства із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати приписи окремої ухвали суду.

Захист прав позивача в інший спосіб, як зазначено у частині другій статті 5 КАС, не може бути реалізований з огляду на те, що у спірних правовідносинах орган державної влади не реалізовує владні управлінські функції щодо позивача, між сторонами у справі не виникли відносини влади і підпорядкування, адже суб`єкт владних повноважень діє або допускає бездіяльність щодо виконання вимог судового рішення, а не у правовідносинах із Заявником.

Схожа правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 560/4030/18.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Головному управлінню були виділені кошти для виконання судового рішення у справі №280/4987/18 з Державного бюджету, тому Головне управління не мало реальної фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів.

У постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З огляду на зазначене вище, суд відмовляє заявнику в задоволенні заяви.

Згідно ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.248, 383 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі протягом 15 днів з дня її підписання.

Ухвала виготовлена в повному обсязі та підписана 27.07.2020.

Суддя О.В.Конишева