Справа № 620/1060/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Справа № 620/1060/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Чернігівській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку стажу для призначення позивачу пенсії за віком;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 17.09.2019, із зарахуванням в загальний стаж періоду роботи з 22.08.1980 по 11.09.1992 у пільговому обчисленні (за 1 рік праці - 1 рік 6 місяців стажу).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови позивачу в зарахуванні періоду стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 22.08.1980 по 01.01.1991 при пільговому обчисленні пенсії та здійсненні її перерахунку;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити з 17.09.2019 перерахунок пенсії позивача, з урахуванням стажу роботи в районі Крайньої Півночі з 22.08.1980 по 01.01.1991 на пільгових умовах із застосуванням пільгового коефіцієнта, а саме: один рік роботи в районі Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивача в місцевостях Крайньої Півночі у період з 22.08.1980 по 01.01.1991 підтверджено записом у його трудовій книжці та архівною довідкою АТ «Іркутськгеофізика» від 17.06.2019 № А-198, які містять дані про те, що позивач користувався пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, а тому дії відповідача щодо відмови в зарахуванні позивачу в пільговому обчисленні стажу роботи у районах Крайньої Півночі у період з 22.08.1980 по 01.01.1991, з розрахунку одного року фактичної роботи за один рік шість місяців є протиправними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що позивачем до заяви про призначення пенсії не було додано трудових договорів з підприємствами та організаціями в районах Крайньої Півночі.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач не звертався до органу ПФУ з відповідною заявою встановленого зразка, а подана ним заява складена в довільній формі, і що надана відповідь за результатами розгляду такої заяви є лише роз`ясненням.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи про те, що стаж його роботи в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, що є основним документом.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 17.09.2019 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальний страховий стаж позивача складає 28 років 10 місяців 12 днів. При цьому, період роботи позивача з 22.08.1980 по 11.09.1992, як трудовий стаж вироблений у районах Крайньої Півночі, зараховано з розрахунку рік за рік.

Записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 підтверджується, що в період з 22.08.1980 по 11.09. 1992 він працював в Анраго-Ленській геофізичній експедиції Виробничого геологічного підприємства «Іркутськгеофізика».

Відповідно до копії архівної довідки АТ «Іркутськгеофізика» від 17.06.2019 № А-198 ОСОБА_1 з 22.08.1980 (наказ про прийом від 28.08.1980 № 124) по 11.09.1992 (наказ про звільнення від 12.05.1992 № 30) працював на посаді водія спецавтомобіля електророзвідувальних партій Анраго-Ленської геофізичної експедиції, що була структурним підрозділом Виробничого геологічного підприємства «Іркутськгеофізика», на даний час АТ «Іркутськгеофізика». Робота здійснювалась в особливих умовах праці: в районі Крайньої Півночі (Катангський район Іркутської області).

26.11.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ України в Чернігівській області із заявою, в якій просив зарахувати в пільговому обчисленні стаж роботи з 22.08.1980 по 11.09.1992 в районі Крайньої Півночі, здійснити перерахунок та виплату недоплачених йому сум пенсії, з урахуванням пільгового обчислення стажу з 27.08.2019.

До вказаної заяви позивачем було додано копію трудової книжки та копію архівної довідки про час його роботи в умовах Крайньої Півночі.

Листом від 23.12.2019 № 4751/02/П-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про відмову у перерахунку його пенсії, посилаючись на те, що позивачем до заяви про призначення пенсії не надано трудових договорів з підприємствами та організаціями в районах Крайньої Півночі.

Позивач, вважаючи порушеним своє право на перерахунок пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ Президії ВР СРСР), постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Постанова № 148), Інструкцією про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 № 530/П-28 (далі - Інструкція № 530/П-28), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах другій і третій статті 22 Конституції України закріплено, що Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно пункту 3 Постанови № 148 працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

У пункті 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 закріплено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинен бути наданий один з документів: трудова книжка, письмовий трудовий договір, довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що факт роботи позивача в місцевостях Крайньої Півночі у період з 22.08.1980 по 01.01.1991 підтверджено записом у його трудовій книжці та архівною довідкою АТ «Іркутськгеофізика» від 17.06.2019 № А-198, які містять дані про те, що позивач користувався пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, і такі документи були подані позивачем до ГУ ПФУ в Чернігівській області при зверненні із заявою про призначення йому пенсії.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні в пільговому обчисленні його стажу роботи у районах Крайньої Півночі у період з 22.08.1980 по 01.01.1991, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців.

Доводи апелянта про те, що позивачем до заяви про призначення пенсії не було додано трудових договорів з підприємствами та організаціями в районах Крайньої Півночі, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки саме трудова книжка є основним документом, яким підтверджується трудовий стаж, і чинним законодавством передбачено альтернативу вибору особою документів (або трудова книжка, або архівна довідка, або письмовий трудовий договір), один з яких має бути ним подані до органу ПФУ для призначення відповідної пенсії (зарахування певного стажу у пільговому обчисленні).

Твердження апелянта про те, що позивач не звертався до органу ПФУ з відповідною заявою встановленого зразка, а подана ним заява складена в довільній формі, і що надана відповідь за результатами розгляду такої заяви є лише роз`ясненням, колегія суддів відхиляє, оскільки у своїй заяві позивач навів відповідні відомості та вимоги, згідно з чинним законодавством, і відмова ГУ ПФУ в Чернігівській області у задоволенні його вимог є безпосередньо діями суб`єкта владних повноважень, які порушують права та законні інтереси позивача, відповідно до ст. 2 КАС України, підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства і є протиправними, з огляду на вищезазначене.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги та перевіривши рішення суду першої інстанції у її межах (у частині щодо задоволення позовних вимог), колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 28 липня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: