Справа № 460/1130/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1130/20 пров. № А/857/6089/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року (головуючий суддя Недашківська К.М., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді у встановлений строк на запит від 19.12.2019 у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого строку надання відповіді позивачу на запит від 28.12.2019 у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ; зобов`язати відповідача надати відповідь на запит від 19.12.2019 у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просив скасувати його та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що Головне квартирно - експлуатаційне управління Збройних Сил України надало відповідь на запит 14.01.2020 за №303/4/53, який направлений ОСОБА_1 29.01.2020, що підтверджено реєстром №8 на відправлення, здані в 330 центральний вузол фельд`єгерського поштового зв`язку.

Суд першої інстанції здійснив припущення що відповідач 29.01.2020 надав відповідь на запит за №303/4/53 від 14.01.2020, що не відповідає дійсності.

Рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Фельд`єгерсько - поштовий зв`язок у складі Збройних Сил України є спеціальним зв`язком, який здійснює пересилання поштових листів з грифом обмеження доступу до документів за реєстрами лише у складі Збройних Сил України, при цьому юридичним (фізичним) особам, надається (не надається) виключно простим порядком, яке нічим не підтверджується, відповідно відслідкувати надання (не надання) листів є не можливо, а від так не є належним та допустимим доказом надання (надсилання) не надання (не надсилання) листів простим порядком.

Відповідно відповідач свідомо не направляв йому відповідь рекомендованим відправленням, оскільки дане відправлення відслідковується, а тому належних доказів не надав.

29.01.2020 не є датою надання йому відповіді на запит за №303/4/53 від 14.01.2020, а лише датою надання ймовірного листа до 330 центрального вузла фельд`єгерського поштового зв`язку, який на його адресу станом на 21.05.2020 не надсилав.

Крім того, у даному рішенні вказано, що відповідач подав відзив на позовну заяву, однак відповідач був зобов`язаний надати копію відзиву на позовну заяву, яку також не надав, при цьому суд прийняв до розгляду.

Судом першої інстанції не з`ясовані обставини даної справи в повному обсязі, не враховано що апелянтом жодної відповіді від відповідача не отримано.

Судом першої інстанції не витребувано з АТ «Укрпошти» належні та допустимі докази, які б свідчили про отримання відповіді від відповідача з відділення поштового зв`язку №27 (33027, м. Рівне, вул. Київська, 12), та про надіслання від 330 центрального вузла фельд`єгерського поштового зв`язку до відділення поштового зв`язку №27 (33027, м. Рівне, вул. Київська, 12).

У зв`язку з чим, апелянтом подано запит від 24.04.2020 до АТ «Укрпошти» про отримання відповідної інформації.

Відповіддю АТ «Укрпошти» від 28.04.2020 за №1853-М-288-В надано інформацію не в повному обсязі. Зазначено, що дана Система не передбачає ідентифікацію за прізвищем, назвою підприємства та адресою відправника або адресата, однак щодо реєстрів чи простих відправлень інформації не надано.

У зв`язку з чим, ним подано запит від 30.04.2020 до АТ «Укрпошти» про отримання відповідної інформації. Відповіддю АТ «Укрпошти» від 06.05.2020 за №1853-М-111-В надано інформацію не в повному обсязі. Зазначено, що дана Система не передбачає ідентифікацію за прізвищем, назвою підприємства та адресою відправника або адресата, однак щодо реєстрів чи простих відправлень інформації не надано.

У зв`язку з чим, подано запит від 07.05.2020 до АТ «Укрпошти» про отримання відповідної інформації. Відповіддю АТ «Укрпошти» від 12.05.2020 за №1853-М-165-В надано інформацію не в повному обсязі. Зазначено, що дана Система не передбачає ідентифікацію за прізвищем, назвою підприємства та адресою відправника або адресата, однак щодо реєстрів чи простих відправлень інформації не надано.

У зв`язку з чим, подано запит від 14.05.2020 до АТ «Укрпошти» про отримання відповідної інформації. Відповіддю АТ «Укрпошти» від 19.05.2020 за №1853-М-642-В надано інформацію, визначено Система не передбачає ідентифікацію за прізвищем, назвою підприємства та адресою відправника або адресата, при цьому вказано, якщо поштові відправлення на мою адресу були надіслані простим порядком та підтвердити їх надходження не можливо.

У зв`язку з чим, відповідач свідомо не надсилав рекомендованим відправленням, при цьому судом першої інстанції прийнято до уваги та враховані оманливі твердження відповідача щодо надання відповіді на запит, при цьому жодних належних та допустимих доказів того, що вони були надіслані від 330 центрального вузла фельд`єгерського поштового зв`язку до відділення поштового зв`язку №27 не має, та жодних доказів того, що вони були отримані позивачем від відділення поштового зв`язку №27 не має, відповідно рішення суду, яке грунтується виключно на припущеннях є незаконним та необгрунтованим.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.09.2017 №318 ОСОБА_1 відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням частини восьмої цієї ж статті звільнено у запас за пунктом «б» за станом здоров`я.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 21.09.2017 №215, з 28.09.2017 підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату. 19.12.2019 на адресу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України позивачем скеровано запит у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», у якому позивач просив надати інформацію в кількості 6 пунктів. Вказаний запит надіслано через Укрпошту 20.12.2019, про що свідчить чек Укрпошти, та отримано відповідачем 26.12.2019, що підтверджено роздруківкою з сайту Укрпошти. 03 січня 2020 року відповідач повідомив позивача про те, що остаточна інформація на запит буде надана в термін, визначений частиною четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України надало відповідь на запит 14.01.2020 за №303/4/53, який направлений ОСОБА_2 29.01.2020, що підтверджено реєстром №8 на відправлення, здані в 330 центральний вузол фельд`єгерського поштового зв`язку.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 1 цього Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 2 цього Закону № 2939-VI регламентовано, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до статті 12 Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що публічною інформацією є наявна відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях: уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Аналогічні виноски зроблені у постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» де зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Статтею 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом першої інстанції встановлено, що запит ОСОБА_1 від 19.12.2019 отриманий відповідачем 26.12.2019. Відповідач на підставі ч. 4 ст. 20 Закону України №2939-VІ повідомив ОСОБА_1 про продовження строку розгляду запиту. Останнім робочим днем з врахуванням продовження строку для розгляду запиту є 30 січня 2020 року.

Відповідь на запит №303/4/53 від 14.01.2020 направлена позивачу 29.01.2020, згідно реєстру №8 на відправлення, здані в 330 центральний вузол фельд`єгерського поштового зв`язку з відповідним штемпелем.

Фельд`єгерський зв`язок у складі Збройних Сил України є спеціальним зв`язком та складовою частиною поштового зв`язку України.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідачем не порушено право позивача на своєчасний розгляд його звернення суб`єктом владних повноважень.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року по справі № 460/1130/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
Н. М. Судова-Хомюк