Справа № 480/4191/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р. Справа № 480/4191/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2020, суддя О.М. Кунець, повний текст складено 12.02.20, по справі № 480/4191/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в призначенні щомісячної додаткової пенсії позивачу за шкоду, заподіяну здоров`ю; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ з часу набрання законної сили рішенням Конституційного Суду № 6-р/2018 від 17.07.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в призначенні щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ з часу набрання законної сили рішенням Конституційного Суду № 6-р/2018 від 17.07.2018.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішенням Конституційного Суду № б-р/2918 від 17.07.20181 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ст. 60 Закону України № 796-XIІ, якою було встановлено норму, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

В судовому засіданні позивач, представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважали рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) посвідченням серії НОМЕР_1 с, виданого Сумською облдержадміністрацією, вкладка до посвідчення № НОМЕР_3, а також є особою з інвалідністю, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, з 06.02.2014 отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

09.07.2019 позивач, як особа з 2 групою інвалідності, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, згідно зі ст. 50 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ.

Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом № 1172/В-11 від 07.08.2019 відмовило позивачу у задоволенні заяви та повідомило, що згідно з електронною базою даних отримувачів пенсій ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначену з 06.02.2014 відповідно до ст. 54 Закону №796-ХІІ, належить до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. 06.02.2014 позивач визнаний особою з інвалідністю 2 групи, спричиненою захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. До цього отримував пенсію за віком.

До основного розміру пенсії позивача на виконання пункту 15-1 Постанови № 1210 встановлено підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи у розмірі 40% прожиткового мінімум осіб, які втратили працездатність, 625,60 грн. (1564,00 грн. х 40%), що є більшим за розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. У разі встановлення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи розмір пенсійної виплати зменшиться.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що призначати до пенсії позивача щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю недоцільно.

Позивач, не погоджуючись із відмовою у призначенні додаткової пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Конституційний суд України рішенням № 6-р/2018 від 17.07.2018 відновив певні пільги та компенсації, визнавши неконституційними окремі положення Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 54 зазначеного Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

28.12.2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІІІ, пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015 року визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року визначено порядок нарахування та розмір виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, останній визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 13 Порядку № 1210 визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю II групи - 379,6 гривні.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, яким було визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 року з наступними змінами, вказано, що Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Крім того, у даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

У рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 Конституційним Судом України визначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 року № 20-рп/2011).

У той же час, відповідно до п. 15-1 Порядку № 1210 особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань" і "Про соціальний захист дітей війни", таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Аналіз наведених норм свідчить, що у разі наявності у особи право на отримання одночасно додаткової пенсії або підвищення до пенсії на підставі вищезазначених законів, виплаті підлягає один з зазначених видів підвищень за вибором особи.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області до основного розміру пенсії встановлено та виплачується підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, у загальному розмірі 625,6 грн., відповідно до п. 15-1 Постанови № 1210, що є більшим за суму додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, оскільки позивачу встановлено підвищення до пенсії, виходячи з положення п. 15-1 Порядку № 1210, що є більшим ніж додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до категорії 1, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів вважає правомірною відмову пенсійного органу у призначенні додаткової пенсії позивачу.

При цьому, законні підстави на одночасне призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення згідно з п. 15-1 Порядку № 1210 відсутні.

Щодо посилань Позивача на рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року по справі № 1-11/2018 (3830/15), колегія суддів зазначає наступне.

Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року по справі № 1-11/2018 (3830/15) установлено, що стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII втратила чинність та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, а саме:

"Стаття 60. Інші пільги та компенсації особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України".

Втім, питання конституційності змін, внесених Законом № 76-VIII до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, а також ст. 50 Закону № 796-ХІІ, у цьому рішенні не ставилось і Конституційним Судом України не вирішувалось.

Отже, суд першої інстанції посилаючись на ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року по справі № 1-11/2018 (3830/15), дійшов помилкового висновку.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 по справі № 480/4191/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 28.07.20.