Справа № 160/5819/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2020 року Справа № 160/5819/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.05.2020 р., засобами поштового зв`язку, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати, пенсійні виплати, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із розрахунку середньомісячного заробітку лютий-вересень 1989 р. та збільшенням виплат за понаднормовий стаж за довідкою про заробіток для обчислення пенсії, виданої Державним підприємством НВО Павлоградський хімічний завод №51 від 29.07.2004 р., ч. 2 ст. 27 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування без обмежень, враховуючи норми ч. 2 ст. 56, 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-12 (редакція 28.02.1991), починаючи з дня звернення, а саме з 07.05.2020 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з висновками органу пенсійного фонду про недоцільність проведення перерахунку його пенсії з застосуванням обмеження у 224,00 грн. та вважає такі висновки такими, що не відповідають Конституції та Законам України. Позиція позивача полягає в тому, що призначення та виплата його пенсії має проводитися відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а використання окремих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають застосовуватися лише в межах, що не суперечать спеціальному Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач вважає, що закон не містить вказані відповідачем обмеження. З огляду на що, був змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх конституційних прав.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/5819/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До відзиву на вимогу суду долучені матеріали пенсійної справи позивача.
Під час розгляду справи судом враховані положення Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. (зі змінами та доповненнями) та введені цією нормою карантинні заходи на всі території країни.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 (посвідчення №496931 від 19.10.1992 р.).
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з 11.11.2002 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка розрахована за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням норми ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (надалі Закон №796-ХIІ).
07.05.2020 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.56, ч.1 ст.57 Закону №796-ХIІ із розрахунку середньомісячного заробітку за час праці у зоні відчуження, з урахуванням довідки про заробітну плату, виданої ДП НВО «Павлоградський хімічний завод» №51 від 29.07.2004 р. за роботу в зоні відчуження за лютий-вересень 1989 р.
Так, орган пенсійного фонду, посилаючись на норми ч.2 ст. 57 Закону №1058, ст. 19 Закону №1788, Постанови КМУ №544 від 15.04.2003 р., Постанови КМУ №312 від 11.03.2004 р., зазначив, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 168,00 грн., а для осіб, зайнятих на роботах, передбачених Списком №1 224,00 грн., а отже при розрахунку по першій складовій розмір пенсії позивача буде становити 224,00 грн., по другій 2047,35 грн., загальний розмір по двом складовим становить 2271,35 грн., з урахуванням всіх надбавок та підвищень становить 2385,23 грн. Тобто, пенсія позивача, розрахована відповідно до ч. 2 ст. 56, ч.2 ст. 57 з врахуванням ч. 2 ст. 27 Закону №1058 веде до зменшення, тому в перерахунку пенсії за заявою позивача відмовлено.
Отже, предмет розгляду даної адміністративної справи становить наявність або відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача без застосування обмежень 224,00 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ.
Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч.2 ст.55, ст.57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами, внесеними згідно з Законом № 3668-VІ від 08.07.2011 р. передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям громадян провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону. Обчислення середньомісячного заробітку для визначення розміру пенсії провадиться відповідно до Закону № 1058.
Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній до 11 жовтня 2017 року), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком №1, чоловіки 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
11.10.2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії від 03.10.2017 року № 2148-VIII, згідно з пунктом 3 частини 2 розділу І якого частину 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доповнено словами і цифрами: у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позивач наполягає на необхідності застосування для перерахунку пенсії відповідачем положень ч.2 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, проте без використання обмеження максимальним розміром.
Частиною 2 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Отже, ч.2 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачає перерахунок пенсії за двоскладовою системою нарахування пенсії. У цьому випадку визначається розмір пенсії, яка складається із двох частин: перша частина пенсії, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом та частини пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом. Перша із цих двох частин (стаж до 1 січня 2004 року) визначатиметься за нормами і правилами, які передбачені Законом України Про пенсійне забезпечення та з обмеженням пенсії максимальним розміром, який діяв на момент набрання чинності Законом.
При обчисленні розміру пенсії по першій складовій враховується трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, обчислений на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", заробітна плата до цієї ж дати за періоди, передбачені статтею 65 зазначеного Закону, за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності і за весь період роботи з 1 липня 2003 року по 31 грудня 2003 року, або за 24 останніх місяці роботи перед зверненням за пенсією (до 01.01.2004 року ) або за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1986-1990 роки). Розмір цієї частини пенсії, обчисленої відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених Законом №1788 для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчим, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності Законом №1058 з підвищенням на 12% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. №1783 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 р. №312).
Статтею 19 Закону №1788 було передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених Списком №1, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.
Вказані норми неконституційними не визнавались.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 р. № 544 було встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком з 01.07.2003 р. становив 50 грн. Таким чином, з урахуванням цільової грошової допомоги, передбаченою постановою КМУ від 11.03.2004 р. № 312 максимальний розмір пенсії по першій складовій не може перевищувати 168 грн. (50 x 3 x 1,12) а для осіб, зайнятих на роботах, передбачених Списком 1 - 224 грн (50 x 4 x 1,12).
А відтак, при обчисленні розміру пенсії по першій складовій відповідачем правомірно враховано трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, обчислений на умовах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення з визначенням максимального розміру пенсії, який не може бути більшим ніж 224,00 грн.
Доводи позивача щодо необхідності застосування відповідачем під час перерахунку пенсії ч.2 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування без використання максимального розміру пенсії, спростовані зазначеними вище положенням законодавства, що регулюють спірні відносини.
Посилання позивача на висновки Конституційного Суду в частині превалювання норм спеціального Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над іншими нормативно-правовими актами з питань пенсійного забезпечення у спірних відносинах, відхиляються судом, оскільки така обставина не є спірною. Наведені позивачем висновки Конституційного Суду в частині статусу ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС, встановлення для них додаткових соціальних гарантій та правового регулювання відносин у даній сфері спірних відносин не стосувались.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач зі свого боку, відмовляючи в перерахунку пенсії з підстав зменшення її розміру за наслідками перерахунку, не допустив порушень прав позивача та діяв в межах, визначених законодавством.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем під час розгляду справи правомірність відмови в перерахунку пенсії перед судом доведена.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова