Справа № 160/2901/20
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року Справа № 160/2901/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юркова Е.О.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з вимогами з урахуванням уточнення від 30 квітня 2020 року:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні пенсії за вислугу років, що викладена в листі № 353/03.25-15 від 12.11.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 01.11.2019 року згідно поданої заяви та доданих документів з врахуванням періодів роботи з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос", з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм", що дає право на призначення пенсії за вислугою років на підставі норм статті 55 пункту "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після досягнення необхідного віку та стажу позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, за результатами розгляду якої прийнято рішення, оформлене листом № 353/03.25-15 від 12.11.2019 року, про відмову в призначенні пенсії. Таке рішення позивач вважає протиправним з огляду на наявність документів, що свідчать про те, що позивач працювала повний робочий день, без будь-яких прогалин у місяцях, має безперервний стаж, зокрема з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос", з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм". Вказує, що в трудовій книжці наявні записи перебування позивача у спірний період у трудових відносинах з НВП "Відос" та ПП "Гарант Віта-Фарм", отже наявність необхідного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років на підставі норм статті 55 пункту "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 02.06.2020 року подано відзив на позовну заяву (вх.. № 7173ел/20), в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що 01.11.2019 року позивач звернулась з заявою про призначення пенсії за віком. Період роботи позивача з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос", з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм" не можуть бути зараховані до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутні докази, що підтверджують зазначеними установами державної акредитації, а також не вказані в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема:
- 01.11.1999 р. прийнята на посаду фармацевта до НВП "Відос" (наказ № 13 від 01.11.1999 р.),
- 20.05.2002 р. звільнена за згодою сторін (наказ № 21 від 20.05.2002 р.),
- 10.03.2006 р. прийнята на посаду фармацевта в ПП "Гарант Віта-Фарм" (наказ № 103 від 10.03.2006 р.),
- 21.11.2006 р. призначена на посаду керівника аптечним кіоском № 3 (наказ № 59/3 від 21.11.2006 р.),
- 21.03.2012 р. переведена фармацевтом (наказ № 221 від 21.03.2012 р.).
Вказані періоди роботи підтверджені даними трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.11.2019 року подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії на пільгових умовах.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 353/03.25-17 від 12.11.2019 року повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії. Зазначено, що період роботи ОСОБА_1 з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос", з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм". Вказує, що в трудовій книжці наявні записи перебування позивача у спірний період у трудових відносинах з НВП "Відос" та ПП "Гарант Віта-Фарм" не можуть бути зараховані до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутні докази, що підтверджують зазначеними установами державної акредитації, а також не вказані в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Вказує, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров`я на підставі державної акредитації. Згідно наданих документів позивача стаж станом на 31.10.2019 року становить 33 роки 7 місяців 23 дні, у тому числі стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 16 років 11 місяців 6 днів, тому право на призначення пенсії відсутнє.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
У відповідності до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Зокрема до пункту 2 вказаного Переліку внесено посади провізора, фармацевта (незалежно від найменування посад) в закладі/ установі: аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії.
Згідно примітки 2 Постанови, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Суд зауважує, що вказана постанова не містить застережень щодо необхідності акредитації закладу охорони здоров`я.
Крім того, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 «Про затвердження Порядку акредитації закладу охорони здоров`я» визначено, що заклади охорони здоров`я (далі - заклади) незалежно від форми власності, в тому числі аптечні, можуть добровільно проходити акредитацію.
Так, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Крім того, законодавством встановлено обов`язок пенсійного органу щодо витребування документів в установ та організацій, які заявник з тих чи інших причин не може надати, з метою з`ясування певних обставин та фактів для призначення пенсії, про що й було заявлено клопотання позивача у поданій заяві про призначення пенсії.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року працювала на посаді фармацевта у НВП "Відос" та з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року працювала на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм".
Зважаючи на викладене, суд робить висновок про підтвердження права позивача на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос" та з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм".
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком ПФУ зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи не менше 27 років 6 місяців. У разі прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд дійшов висновку у цій справі, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло необґрунтовано, оскільки у рішенні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу окремих періодів, а наведені мотиви визнані судом необґрунтованими.
Разом з тим, частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом № 353/03.25-15 від 12.11.2019 року, про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Зважаючи на висновки суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду роботи з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос" та з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм", оскільки прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2019 року про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
На підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № КП-259/1 від 24.12.2019 року та № КП-101/1 від 06.03.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 420,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 193, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду роботи з 01.07.1999 року по 20.05.2005 року на посаді фармацевта у НВП "Відос" та з 10.03.2006 року по 31.10.2019 року на посаді фармацевта у ПП "Гарант Віта-Фарм".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2019 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 липня 2020 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков