Справа № 140/6476/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6476/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Савчук О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним рішення оформлене за номером №2357-2012/Ш-02/8-0300/20 від 07.04.2020 про відмову у зарахуванні трудового стажу для оформлення пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до трудового стажу роботу на підприємстві «Каштан» за період з 16.03.1992 по 08.09.1993, що становить - 1 рік 5 місяців 24 дні та роботу в колгоспі ім. Суворова за період з 20.02.1979 по 20.11.1980, що становить - 1 рік 8 місяців і 28 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач досягнувши 60-ти років, зібравши всі необхідні довідки та документи, що підтверджують його трудовий (страховий) стаж, звернувся у 2018 році із заявою про призначення пенсії до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України. Однак, при аналізі поданих документів встановлено, що у нього не вистачає стажу для призначення пенсії, a caмe: відсутні підтвердження про тpyдoвий стаж на підприємстві «Каштан» за період з 16.03.1992 по 08.09.1993 (1 рік 5 місяців 24 дні) та не враховано повного робочого стажу в колгоспі ім. Суворова за період з 20.02.1979 по 20.11.1980 (1 рік 8 місяців і 28 днів), a лишe 6 місяців 3 дні. Позивач вказує, що протягом двох років намагався встановити та надати підтверджуючі документи для призначення пенсійного забезпечення та 16.03.2020 повторно звернувся дo відповідача із заявою про призначення пенсії по віку із врахуванням періоду роботи в підприємстві «Каштан» та зарахування пoвнoгo стажу в колгоспі ім. Суворова. Однак, листом відповідачем фaктичнo відмовлено в призначенні пенсії, внаслідок відсутності необхідного стажу, який дає право на призначення пенсії. ОСОБА_1 вважає, щo при обчисленні наявності трудового стажу відповідачем протиправно нe враховано роботу на підприємстві «Каштан» та не враховано пoвний стаж роботи в кoлгocпi ім. Суворова, aджe він має трудового стажу більше 14 років.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у даній справі судове засідання на 11:00 10.06.2020.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти позову, оскільки згідно записів трудової книжки, з 16.03.1992 позивача зараховано на курси підвищення кваліфікації підприємством «Каштан» та 08.09.1993 звільнено за власним бажанням. Однак, відомості про прийняття на роботу в дане підприємство відсутні, з записів трудової книжки неможливо визначити, чи належить підприємство до навчальних закладів, a також встановити чи позивач в цей період навчався чи працював. Таким чином, оскільки записи трудової книжки пpo навчання (роботу) на підприємстві «Каштан» проведені з порушенням вимог чинного законодавства та уточнюючих документів позивачем надано не було, зарахувати дo страхового стажу період з 16.03.1992 по 08.09.1993 немає підстав. Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Суворова вказує, що оскільки в записах трудової книжки за період роботи в кoлгocпi ім. Суворова відсутні відомості про членство, встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих позивачем трудоднів (людино-днів), враховувати стаж за записами трудової книжки немає підстав. З урахуванням довідки № 2 від 18.06.2018 виданої CBK «Датинський» (правонаступник колгоспу ім. Суворова), та архівної довідки № 669/01.22 від 13.08.2018, виданої Державним архівом Волинської області, враховано стаж за фактичною тривалістю 6 місяців 3 дні - за фактичною тривалістю вироблених позивачем трудоднів. Враховуючи вищезазначене ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення вiдмoвити пoзивaчy в пpизнaчeннi пeнciї за вiкoм згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 10.06.2020 було оголошено перерву до 06.07.2020, у свою чергу у судовому засіданні 06.07.2020 було оголошено перерву до 23.07.2020.

У судове засідання 23.07.2020 особи, які беруть участь у справі, не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, крі того, представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Частиною другою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Ковельського об`єднаного управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.42).

Листом Ковельське об`єднане управління ПФУ повідомило позивача, що згідно поданих ним документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 11 місяців 2 дні. Крім того вказано, що оскільки в записах трудової книжки за період роботи в колгоспах ім. Суворова та «Красный октябрь» відсутні відомості про членство в кoлгocпi, встановлений мінімум трудової участі та кількість вироблених ним трудоднів (людино-днів), враховувати стаж за записами трудової книжки немає пiдcтaв. Зa період роботи в колгоспі ім. Суворова, на підставі довідки № 2 від 18.06.2018, виданої CBK «Датинський» (правонаступник колгоспу ім. Суворова), та архівної довідки № 669/01.22 від 13.08.2018, виданої Державним архівом Волинської області, враховано стаж тривалістю 6 місяців 3 дні - зa фактичною тривалістю вироблених ним трудоднів. За період роботи в колгоспі «Красный октябрь», на підставі архівні довідки № 1272 від 04.10.2018, виданої архівним відділом адміністрації Рассказовського району Тамбовської області, враховано стаж тривалістю 2 місяці - за фактичною тривалістю з врахуванням вироблених ним трудоднів.

Також зазначено, що при проведенні правової оцінки наданих документів було встановлено, що підприємством «Каштан» в трудову книжку внесено записи № 21, 22. Згідно запису № 21, підприємством «Каштан» 16.03.1992 позивача зараховано на курси підвищення кваліфікації відривом виробництва. Згідно запису № 22, 08.09.1993 позивача звільнено зa власним бажанням. Таким чином, з записів трудової книжки неможливо визначити, чи належить підприємство до навчальних закладів, a також встановити, чи позивач в цей період навчався, чи працював. Враховуючи те, що внесені підприємством «Каштан» записи № 21, 22 не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, інших документів щодо підтвердження роботи або навчання за вказаний період позивачем не надано, документи з особового складу підприємства «Каштан» в архіві відсутні, для зарахування періоду з 16.03.1992 по 08.09.1993 до стажу немає підстав (а.с.5-6).

16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в ГУ ПФУ у Волинській області з заявою, у якій просив зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії період роботи в підприємстві «Каштан» на підставі показань свідків, та весь період роботи в колгоспі ім. Суворова з 20.02.1979 по 20.11.1980 (а.с.49-51).

Листом від 07.04.2020 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що оскільки записи трудової книжки про навчання (роботу) на підприємстві «Каштан» проведені з порушенням вимог чинного законодавства та уточнюючих документів надано не було, зарахувати до страхового стажу період з 16.03.1992 по 08.09.1993 немає підстав. Крім того вказано, що оскільки в записах трудової книжки за період роботи в колгоспі ім. Суворова відсутні відомості про членство, встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих ним трудоднів (людино-днів), врахувати стаж за записами трудової книжки немає підстав. З урахуванням довідки №2 від 18.06.2018, виданої СВК «Датинський» (правонаступник колгоспу ім. Суворова), та архівної довідки №669/01.22 від 13.08.2018, виданої Державним архівом Волинської області, враховано стаж за фактичною тривалістю 6 місяців 3 дні, що відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.52-54).

Вважаючи відмову у зарахуванні вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 протиправною, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особою та печаткою (пункт 6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (пункт 13).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1, пункту 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Щодо зарахування до страхового стажу період роботи позивача у колгоспі ім. Суворова суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно пункту 5 Постанови №310 в трудову книжку колгоспника вносяться, в тому числі, відомості про трудову участь, а саме, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві, та стан його виконання.

Таким чином, норми пенсійного законодавства передбачають необхідність врахування при обчисленні страхового стажу особи, що була членом колгоспу, виконання мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Як вбачається з трудової книжки колгоспника №0211316 ОСОБА_1 з 20.02.1979 по 20.11.1980 працював в колгоспі ім. Суворова. Дані обставини також підтверджуються довідкою, виданою ліквідаційною комісією СВК Датинський (правонаступник колгоспу і. Суворова) (а.с.14) та довідкою голови правління колгоспу (а.с.15).

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача не зазначено кількості відпрацьованих трудо-днів (або людино-днів) за період з 1979 року по 1980 рік.

Разом з тим, як вбачається з відомості про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві, ОСОБА_1 у 1979 відпрацював 73 трудоднів, а у 1980 - 82 трудодні, при встановленому мінімумі - 180 трудоднів (а.с.90). Крім того, суд звертає увагу, що згідно архівної довідки Державного архіву Волинської області від 13.08.2018 №669/01.22 по протоколах зборів уповноважених колгоспників колгоспу і. Суворова с. Датинь Ратнівського району встановлено, що ОСОБА_1 не зараховано до трудового стажу 1979 рік. Також вказано, що у протоколі зборів уповноважених членів колгоспу ім. Суворова с. Датинь Ратнівського району від 18.02.1981 №1 є рішення про незарахування до трудового стажу колгоспника 1980 року (а.с.88).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем у 1979 та у 1980 роках не відпрацьовано необхідний мінімум трудоднів, тому, на думку суду, відповідачем правомірно зараховано стаж за фактичною тривалістю вироблених трудоднів, а саме 6 місяців 3 дні.

Щодо зарахування періоду роботи позивача в підприємстві «Каштан» суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , позивач 16.03.1992 зарахований на курси підвищення кваліфікації з відривом виробництва у підприємство «Каштан». У свою чергу, 08.09.1993 позивач був звільнений з даного підприємства за власним бажанням.

Як було встановлено судом, підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду до стажу роботи стало те, що записи про навчання (роботу) в підприємстві «Каштан» внесені з порушенням вимог чинного законодавства. Представник відповідача вказує, що відомості про прийняття на роботу в дане підприємство відсутні. Із записів трудової книжки не можливо визначити чи належить дане підприємство до навчальних закладів, а також встановити чи позивач у вказаний період навчався чи працював.

У свою чергу, ОСОБА_1 у судових засіданнях вказував, що у період з 16.03.1992 по 08.09.1993 він саме працював, а не навчався в підприємстві «Каштан». Однак, жодних додаткових документів на підтвердження даного періоду роботи позивачем надано не було, оскільки згідно з архівної довідки Комунальної установи Луцький міський трудовий архів від 30.07.2018 №109/1-12, документів з особового складу підприємства «Каштан» на зберігання в Луцький міський трудовий архів не надходили (а.с.7).

Разом з тим, на підтвердження вказаного періоду роботи, позивачем було заявлено клопотання про виклик свідків, які разом з ним працювали у спірний період.

З даного приводу суд зазначає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (пункт 17 Порядку 637).

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку 637).

У свою чергу, відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи (частина перша статті 91 КАС України).

Суд звертає увагу, що засобом отримання інформації від свідка в адміністративному судочинстві є його допит. Дотримання процесуального порядку отримання доказів загалом і свідчень свідків, зокрема, є гарантією достовірності одержуваних відомостей, на яких суд ґрунтує свої висновки. У свою чергу, порядок допиту свідків врегульовано статтею 212 КАС України.

Звертаючись в суд з даним позовом, позивачем було подано заяву про виклик свідків, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали разом з ним на підприємстві «Каштан». Разом з тим, свідок ОСОБА_2 у судове засідання не прибув та подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, подав до суду заяву, у якій повідомив, що підтверджує факт того, що ОСОБА_1 дійсно працював (не навчався) на підприємстві «Каштан» (а.с.67).

Однак, суд не бере до уваги заяву ОСОБА_2 , оскільки дана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, а тому заява ОСОБА_2 про підтвердження певного періоду роботи позивача на підприємстві «Каштан» не є належним доказом в розумінні положень КАС України.

У свою чергу, свідок ОСОБА_3 підтвердив факт роботи позивача на підприємстві «Каштан» у період з 16.03.1992 по 18.09.1993, який з 23.03.1992 по 26.01.1995 також працював на даному підприємстві, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.11).

Крім того, позивачем було подано заяву про виклик свідка, а саме ОСОБА_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що певний проміжок часу працював на підприємстві «Каштан» разом з позивачем. Однак, суд звертає увагу, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_4 , а саме запис №19, він 01.09.1992 був зарахований на курси підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, у свою чергу 15.09.1992 ОСОБА_4 прийнято на роботу в кооператив «Томік» (запис №20) (а.с.94-95). Враховуючи вищевказане, показання свідка ОСОБА_4 не беруться до уваги судом, оскільки спірним періодом роботи (навчання) позивача є період з 16.03.1992 по 18.09.1993, тоді як ОСОБА_4 працював (навчався) на даному підприємстві лише 14 днів - у період з 01.09.1992 по 15.09.1992.

Суд звертає увагу, що трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Разом з тим, в даному випадку показаннями не менше двох свідків не підтверджено період роботи (навчання) позивача з 16.03.1992 по 18.09.1993 в підприємстві «Каштан», а тому відповідачем правомірно не зараховано вказаний період до стажу позивача.

Крім того, суд зазначає, що листом Луцький відділ поліції ГУ НП у Волинській області від 28.02.2019 №3/1081/58/04-19, на звернення ОСОБА_1 з приводу встановлення місця знаходження підприємства «Каштан» у місті Луцьку, повідомив останнього, що згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в місті Луцьку здійснює свою господарську діяльність лише одна юридична особа з назвою «Каштан», а саме ТзОВ «Торговий дім «Каштан», засноване у 2000 році. У свою чергу, керівник ТзОВ «Торговий дім «Каштан» ОСОБА_5 повідомила, що дане товариство ніколи раніше не мало назву підприємство «Каштан», а особа з анкетними даними ОСОБА_1 ніколи не працювала у ТзОВ «Торговий дім «Каштан» (а.с.9).

З огляду на встановлені вище обставини суд, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу позивача роботу на підприємстві «Каштан» за період з 16.03.1992 по 08.09.1993 та роботу в колгоспі ім. Суворова за період з 20.02.1979 по 20.11.1980 (тривалістю 1 рік 8 місяців 28 днів), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами і підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність своїх дій щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу позивача роботу на підприємстві «Каштан» за період з 16.03.1992 по 08.09.1993 та роботу в колгоспі ім. Суворова за період з 20.02.1979 по 20.11.1980 (тривалістю 1 рік 8 місяців 28 днів).

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243 ч. 3, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 27.07.2020.