Справа № 200/2914/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р. Справа№200/2914/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 13392,26 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 170 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 160 707,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка не була повідомлена належним чином про проведення документальної невиїзної перевірки, за результатами якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Крім того, відповідач не вірно розрахував суму заборгованості за тілом кредиту, що підтверджується обставиними встановленими рішенням місцевого суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

22 квітня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача заперечував проти позову та зазначив, що копію наказу про проведення документальної перевірки та письмове повідомлення про дату і місце проведення перевірки надіслано з рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернуто з відміткою за закінченням строку зберігання. Перевіркою вставнолено, що платником ФО ОСОБА_1 за період який перевірявся не подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік, що призвело до заниження загального річного оподаткованого доходу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 31 березня 2020 року вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 30 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року відкладено підготовче засідання на 28 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 28 травня 2020 року вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів, відкласти підготовче засідання до 30 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до розгляду справи по суду.

Позивач надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Наказом Головного управління ДПС у Донецькій області №854 від 10 травня 2019 року призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 .

Наказ та повідомлення від 10 травня 2019 року №222/10/05-99-13-04 про проведення перевірки направлено на зареєстровану адресу позивача у м. Бахмут, вул. Різдв`яна, 14/5 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернуто з відміткою за закінченням строку зберігання (а.с. 85). Вказані обставини спростовують доводи позивача про проведення перевірки без належного повідомлення.

На підставі наказу від 10 травня 2019 року №854 посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повнити нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 24 червня 2019 року №645/05-99-13-04-17/, в якому відображено порушення платником податків вимог пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України щодо неподання декларації про отримані доходи та майновий стан за 2016 рік та вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо невключення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага - суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки контролюючим органом від 19 серпня 2019 року сформовано податкові повідомлення-рішення

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатми річного декларування на 160 707,16 грн. (у т.ч., за основним платежем - 128 565,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 32 141,43 грн.);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатми річного декларування на 13 092,26 грн. (у т.ч., за основним платежем - 10 713,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 678,45 грн.);

- № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Судом вставнолено, що 11 жовтня 2007 року між позивачем (Позичальник) та акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (Банк) укладено кредитний договір №0403/1007/71-019, за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США (USD), в сумі 70 000,00 дол. США, а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року між позивачем та акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір №0403/1007/71-019-Z-1 від 11 жовтня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Як встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року у справі №219/4375/2013-ц, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року станом на 30 квітня 2013 року становить 652 628,74 грн. (тіло кредиту та відсотки).

25 лютого 2016 року між ТОВ «Вердикт Фінанс», який є правонаступником акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_1 укладено угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання.

За умовами угоди від 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнає, що її прострочена заборгованість станом на 30 квітня 2013 року складала 744 943,03 грн., що визначена рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року у справі №219/4375/2013-ц. Сторони погодилася, що у строк до 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 добровільно сплачує грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. та за умови такої сплати стягувавач не буде мати жодних претензій до боржника з приводу заборгованості в сумі 714 943,03 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є доводи контролюючого органу про отримання позивачем у 2016 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме: прощеної (анульованої) кредитором суми боргу за кредитним договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року в розмірі 714 943,03 грн. та, як наслідок, наявність у Ф.О . ОСОБА_1 обов`язку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2016 рік.

Мотивуючи наведені твердження, відповідач посилався на те, що ТОВ «Вердикт Фінанс» включило суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 , що складається з заборгованості за тілом кредиту (основна сума боргу), до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2016 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом ТОВ «Вердикт Фінанс» від 6 жовтня 2018 року №61-11/18.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом із тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо.

А тому визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 821/3224/15-а.

Натомість, контролюючим органом здійснено донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2016 рік, а також розрахунок штрафних санкцій, виходячи із суми - 714 943,03 гривень без визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції).

Так, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року у справі №219/4375/2013-ц встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року станом на 30 квітня 2013 року становить 652 628,74 грн. (тіло кредиту та відсотки) без визначення складових цієї суми.

При цьому, за умовами угоди від 25 лютого 2016 року сума прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням складає 714 943,03 грн. без визначення складових цієї суми.

Зі змісту листа ТОВ «Вердикт Фінанс» від 6 жовтня 2018 року №61-11/18 також неможливо встановити основну суму боргу за кредитними договором, проценти, штрафні санкції.

Як вбачається із акта перевірки від 24 червня 2019 року №645/05-99-13-04-17/, згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ФО ОСОБА_1 у 2016 році мала взаємовідносини з ТОВ «Вердикт Фінанс», отриманий дохід у сумі 714 943,03 грн. за ознакою доходу «126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

За таких обставин, згідно документів, які були використанні під час перевірки та наданих доказів до суду не можливо визначити природу боргу позивача.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень покладено на контролюючий орган.

Відповідач не довів суду правомірності прийнятого ним спірних податкових повідомлень -рішень, а тому останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 742,60 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 13 392,26 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 170 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 160 707,16 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 742,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв