Справа № 200/13608/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року справа №200/13608/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Геращенка І.В., Компанієць І.Д.,

секретар Харечко О.П.,

за участі представника позивача Пікалова Д.В.,

представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 200/13608/19-а (суддя 1 інстанції Зінченко О.В., повний текст складено 13.03.2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 11 грудня 2018 року на суму 45153,44 грн. за платежем пеня за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньо-економічної діяльності за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

В обґрунтування позову зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем за висновками акту про результати документальної позапланової перевірки від 23 жовтня 2018 року за №1223/05-99-13-02/ , яким встановлено порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР, пункту 1 постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03 березня 2015 року №160, пункту 1 постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03 червня 2015 року №354: в частині ненадходження станом на 31 грудня 2017 року валютної виручки по контракту №3 від 20 квітня 2015 року, укладеному з нерезидентом JSC(Литва) за ВМД №445989 від 28 квітня 2015 року у сумі 1870,0 ЄВРО (гранічний термін надходження валютної виручки -26.07.2015). Вважає, що він, як суб`єкт господарювання, що здійснює свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, не є особою на яку поширюються штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, встановлені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позов задоволено у повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області №000031510 від 11 грудня 2018 року на суму 45153,44 грн. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем подана апеляційна скарга, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянтом зазначено, що судом не взято до уваги, що позивачем не підтверджений факт здійснення діяльності на території проведення антитерористичної операції, а згідно листа управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 23.08.2018 ОСОБА_1 з 13.09.2014 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,визначеною фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 як податкова адреса. Наполягає на тому, що на момент укладення контракту №3 від 20.04.2015 та терміни його виконання відсутня інформація про здійснення ФОП ОСОБА_1 діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_1 з 10.01.2014 до 05.09.2018 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області з 10.01.2014 року , дата зняття з обліку платника податків 06.09.2018.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача на підставі підпункту 20.1.4, підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 15 серпня 2018 року №1439 та плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік проведено документальну планову перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.01.2014 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 23 жовтня 2018 року за №1223/05-99-13-02/.

Відповідно до висновків Акту, встановлено порушення, зокрема: статті 1 Закону України №185/94-ВР, пункту 1 постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03 березня 2015 року №160, пункту 1 постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03 червня 2015 року №354, в частині ненадходження станом на 31 грудня 2017 року валютної виручки по контракту №3 від 20 квітня 2015 року, укладеного з нерезидентом JSC "Dainesa" (Литва) за ВМД № 445989 від 28 квітня 2015 року у сумі 1870,0 ЄВРО (граничний термін надходження валютної виручки - 26.07.2015).

Перевіркою встановлено, що самозайнята особа ОСОБА_1 здійснював експортні операції, а саме вивезення товарів (вугілля) за межі митної території України.

При перевірці своєчасності та повноти здійснення розрахунків за експортними контрактами встановлено, що по експортному контракту № 3 від 20 квітня 2015 року, укладеному з нерезидентом JSC "Dainesa", Литва, в особі директора фірми-нерезидента (або уповноваженої особи): ОСОБА_2 було здійснено експорт продукції згідно ВМД № 445989 від 28.04.2015 на загальну суму 3950,0 ЄВРО (в еквіваленті 97884,27 грн.) з граничним терміном надходження валютної виручки 26 липня 2015 року. Станом на 31 грудня 2017 року ФОП ОСОБА_1 не отримана від нерезидента JSC "Dainesa" валютна виручка у сумі 1870,0 ЄВРО по ВМД №445989 від 28 квітня 2015 року.

За результатами висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2018 року за №, яким визначено суму грошового зобов`язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 45153,44 грн.

Прострочення надходження валютної виручки у гранично встановлені терміни не є спірним у справі та сторонами не заперечується.

Суть спору полягає у правомірності застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій за встановлені в акті перевірки порушення вимог валютного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94ВР (далі Закон № 185/94ВР), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно частини 4 вказаної статті Закону №185/94ВР Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Національним банком України постановами правління «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України від 03.06.2015 № 354 та від 03.09.2015 № 581, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №185/94-ВР, зі змінами внесеними статтею 11 Прикінцевих та перехідних положень» Закону України 1669-VII, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказана норма Закону №185/94-ВР з урахуванням змін, внесених Законом №1669-VII, передбачає звільнення суб`єкта господарювання, що здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення від відповідальності за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VІІ.

Згідно абзацу 1статті 2 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частинами 1-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669-VІІ встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширювалась на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року №1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 23 пункту 2 цього розпорядження місто Краматорськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася АТО.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053.

Отже, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 08 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України Урядовий портал.

Приписами пункту 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053».

Вищевказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Так, згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Краматорськ.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. №755-IVв Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі- ЄДР), зокрема, містяться відомості про місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) фізичної особи -підприємця.

Для зазначених платників сплата податків та подання звітності здійснюється за новим місцезнаходженням з дати взяття на облік в контролюючому органі за новим місцезнаходженням.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наявного в матеріалах справи, зареєстрованим місцезнаходженням позивача у момент вчинення експортної господарської операції було: АДРЕСА_1 . Означена адреса також вказана позивачем у ВМД, за якою не надійшла валютна виручка.

Доводи апелянта, що позивачем не підтверджений факт здійснення діяльності на території проведення антитерористичної операції, а згідно листа управління реєстраційний повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, позивач з 13.09.2014 року не зареєстрований за адресою, визначеною ФОП ОСОБА_1 як податкова адреса не приймаються до уваги, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань позивач на момент експортної господарської операції та на момент не повернення валютної виручки був зареєстрований за означеною адресою, перебував на обліку у ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області та на обліку в іншому контролюючому органі - не перебував.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач здійснював діяльність саме на території проведення антитерористичної операції, а тому є суб`єктом господарювання, який звільняється від відповідальності за порушення вимог валютного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності з огляду на приписи частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті`із змінами та доповненнями.

Також неприйнятним є посилання податкового органу на відсутність сертифікату Торгово-промислової палати України, як єдиної підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» сертифікат Торгово-промислової палати України як єдиний належний та достатній документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що невиконання зобов`язання особою може бути підтверджено обставинами непереборної сили, що звільняє таку особу від відповідальності, однак вказані зобов`язання випливають з інших правовідносин, а не з тих, які регулює Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Так, вказана норма є загальною і поширюється на інші види невиконаних зобов`язань, а відтак не може бути застосовано до спірних правовідносин з огляду на те, що вони регулюються спеціальною нормою, а саме - статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», яка прямо передбачає застосування відповідальності за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті до резидентів, що порушили терміни розрахунків, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення.

Статтею 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, якщо перевищення строків, зазначених у статтях1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Разом з тим, позивач, як суб`єкт господарювання, що здійснює свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, не є особою, на яку поширюються такі санкції, а відтак не потребує підтвердження таких форс-мажорних обставин.

Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України надає особа, яка за певних обставин не могла виконати свої зобов`язання та до якої може бути застосована відповідальність, встановлена статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Отже, позивач, як особа, що здійснювала свою господарську діяльність, перебувала на податковому обліку на території проведення антитерористичної операції та на яку не поширюється відповідальність, визначена вказаним Законом, не повинен надавати сертифікат Торгово-промислової палати України. Доведенню в даному випадку підлягає лише здійснення ним діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Відтак, у відповідача відсутні правові підстави для нарахування позивачу пені за несвоєчасні розрахунки у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

Остаточним рішенням від 7 жовтня 2011 року у справі Сєрков проти України (заява №39766/05) Європейським судом з прав людини порушення встановлено у зв`язку з тим, що, по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом України, та, по-друге, незастосування судами, всупереч національному законодавству, підходу, який був би сприятливішим для заявника, коли у його справі законодавство припускало неоднозначне тлумачення.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положеннями підпункту 4.1.4 пункту 4.1статті 4 Податкового кодексу України передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд вважає, що існують достатні передумови для прийняття рішення на користь платника.

Таким чином, необхідність подання сертифіката Торгово-промислової палати України на підтвердження форс-мажорних обставин за кожним окремим контрактом відсутня, оскільки частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» єдину умову для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності за порушення термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами визначено здійснення таким суб`єктом діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 805/2130/17-а.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 200/13608/19-а залишити без змін.

Повний текст постанови складений 28 липня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць