Справа № 369/14866/19
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/58/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.04.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді : Пінкевич Н.С.,

при секретарі: Одинцов О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Волошина Максима Валерійовича, третя особа: УПП в м. Києві про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Волошина Максима Валерійовича, третя особа: УПП в м. Києві про скасування постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.11.2019 року він здійснював рух на транспортному засобі «Ford Transit», на автодорозі в м. Києві, та був зупинений інспектором поліції.

Інспектор позивачу пояснив, що причиною зупинки була перевірка документів, а також відсутність світла заднього габаритного вогню.

На прохання позивача надати докази правопорушення, інспектор не надав жодного доказу для ознайомлення, який би підтвердив, що автомобіль рухався з непрацюючими габаритними вогнями.

В оскаржуваній постанові інспектор вказав, що в автомобілі не горів задній лівий габаритний вогонь в темну пору доби, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також, що водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, а саме не пред`явив його для перевірки, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач посилався на те, що правил дорожнього руху він не порушував, вважає постанову неправомірною.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати постанову від 11.11.2019 року серії НК № 695804 про накладення адміністративного стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Волошиним М.В.було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 695804 від 11.11.2019 року.

Постановою інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Волошина М.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїНК № 695804 від 11.11.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно вказаної постанови встановлено, що 11.11.2019 року 22 год. 20 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі, водій керував автомобілем «Ford Transit» НОМЕР_1 , у якого не горів лівий габаритний вогонь в темну пору року та водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 31.4.3 (а), п. 2.4 ПДП України, за що передбачена адміністративна відповідальність з ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 695804 від 11.11.2019 року наОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Слід зазначити, що правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час зупинки автомобіля водій ОСОБА_1 законну вимогу поліцейського про пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, не виконав, оскільки водій його при собі не мав. Дана обставина підтверджується постановою серії НК № 695804 від 11.11.2019 року, де вказано, що відомості про водія були отримані з бази «АРМОР», тобто водій не надав посвідчення, або відмовився його надати.

Доказів на підтвердження того, що позивач не порушував ПДР України, останнім не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008. «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 695804 від 11.11.2019 року, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи вказану постанову відповідач інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Волошин М.В.діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволені адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 9, 126, 245, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 72, 77, 242, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Києві ДПП Волошина Максима Валерійовича, третя особа: УПП в м.Києві про скасування постанови- відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Н.С. Пінкевич