Справа № 596/669/20
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2020 р. Справа № 596/669/20

Провадження № 2-а/596/18/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю: секретаря судового засідання Федорів О.П.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Книша Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, поліцейського УПП в Хмельницькій області капрала поліції Восканян Вікторії Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, поліцейського УПП в Хмельницькій області капрала поліції Восканян І.І. та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК№2395679 від 16.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Його не сповіщено було про час та місце розгляду справи, практично постанова була винесеною у його відсутності, пояснень у нього ніхто не брав до уваги. Із постанови видно, що він порушив ПДР о 10:35 год., а дата розгляду справи 16.04.2020 року о 10:40:22 год., тобто інспектором винесено постанову за 5 хв. і за такий час він не мав часу ні говорити з ним, ні роз`яснити йому його права, ні в чому полягає його порушення. Поліцейський не пояснив йому причини зупинки. Він пояснив поліцейському, що везе вагітну жінку у лікарню і йому бажано не затримуватися. Стосовно полісу, пояснив, що він був дійсний в нього до березня 2020 року, однак у зв`язку із карантином він не зміг отримати новий поліс. Також зауважив, що перевірка у водія автоцивілки незаконна без оформлення протоколу за інше порушення ПДР. Однак на його зауваження поліцейський Воскарян В.В. проігнорувала норму закону, моралі та співчуття. А також, поліцейський порушила ст. 285 КУпАП при надсиланні постанови поштою, надіславши її пізніше трьох днів з дати її винесення. Дата на штемпелі конверта не читається, її не можна побачити.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 04 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Книш Р.В. підтримали позов, посилаючись на його обгрунтованість.

Відповідачі Управління патрульної поліції в Тернопільській області, поліцейський УПП в Хмельницькій області капрала поліції Восканян В.В. в судове засідання не з`явились. Представником Управління патрульної поліції в Тернопільській області 26.05.2020 року подано відзив на позов, в обгрунтування якого відповідач посилається на те, що викладене в постанові правопорушення дійсно було скоєно позивачем. Крім того, позивачем не заперечується відсутність чинного страхового полісу станом на 16.04.2020 року, а з доданої копії страхового полісу видно, що строк його дії закінчився 05.03.2020 року. Процедури притягнення до відповідальності було дотримано. Вважає постанову правомірною, обґрунтованою, законною і такою, що не підлягає скасуванню. Просить в позові відмовити, розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Як встановлено, постановою серії ЕАК № 2395679 від 16 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 16.04.2020 року о 10:35 год. в м. Хмельницький по вул. Грушевського, 96/1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «ґ» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитаний в порядку ст. 216 КАС України в якості свідка пояснив, що в період карантину 16.04.2020 року його зупинили працівники поліції та винесли відносно нього постанову за керування транспортним засобом без страхового полісу. Він того дня віз свою вагітну дружину в м. Хмельницький до лікарні. Не заперечує, що їхав без страхового полісу. Його не зупиняли жезлом, лише включили проблискові маячки. При оформленні матеріалів працівниками поліції його пояснення не брались до уваги. Приблизно до місяця часу до даного моменту він не користувався транспортним засобом. Також на місці зупинки він пояснював працівникам поліції, що може оформити поліс страхування онлайн. Ніяких порушень ПДР він не допускав, його зупинили просто так, коли він рухався в потоці машин. Коли до нього підійшли працівники поліції, то вони вже знали, що в нього прострочений поліс страхування власників наземних транспортних засобів. Цього ж дня він оформив страхівку на авто.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (яким є відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, такі нормативні акти як Закон України "Про Національну поліцію", Правила дорожнього руху України, Кодекс України про адміністративні правопорушення встановлюють чіткий порядок дій суб`єкта владних повноважень, який стосується даних правовідносин.

Зокрема, пункт 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій повинен пред`явити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

Відповідно по п.2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У відповідності до п. 2.4. Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тощо).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, згідно якої посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже позивач зобов`язаний був пред`явити страховий поліс на вимогу інспектора патрульної поліції незалежно від того, чи вважав позивач зупинку транспортного засобу правомірною чи ні.

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року (справа №522/22180/16-а), згідно якої зазначено, що не заслуговують на увагу зауваження стосовно неможливості перевірки наявності у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поза межами процедур складання протоколу щодо порушення правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, з зазначених підстав (п. 41).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Подібні висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року по справі №161/11159/16-а та враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Імперативні приписи абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.42).

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

З наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що позивачем не пред`явлено на вимогу поліцейського поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджує його вину у вчиненні даного правопорушення.

Оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, передбачені перевірки Національною поліцією, то поліцейський (відповідач) діяв у відповідності до норм законодавства України.

Така правова позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 18.04.2018 справа № 682/2232/16-а.

Як вбачається із полісу № АО/0154459 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб позивача марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований лише до 05.03.2020 року (а.с.5). Крім того, даний факт не заперечується ні позивачем в судовому засіданні, ні при огляді диску відеофікасаціїї, наданого відповідачем разом із відзивом на позову заяву.

Доводи позивача про те, що поліцейський зупинив транспортний засіб безпідставно, не спростовують вище встановлені обставини, що водій ОСОБА_1 не пред`явив на вимогу поліцейських для перевірки поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. При цьому суд зазначає, що незгода водія з повідомленою поліцейським причиною зупинки не є підставою для невиконання вимоги поліцейського пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР для перевірки.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а інспектором поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки в судовому засіданні підтвердився факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст. ст. 283 - 284 КУпАП, і має бути залишена в силі

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням зазначеного, оскільки при зверненні з позовною заявою до суду позивач сплатив судовий збір, судові витрати відшкодуванню не підлягають, у разі відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 33, 36, ч. 1 ст. 126, ст. ст. 229, 280, 283, 288, 293, 294 КУпАП, ст. ст. 9, 10, 11, 77, 79, 241 - 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, поліцейського УПП в Хмельницькій області капрала поліції Восканян Вікторії Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити, а зазначену постанову залишити в силі.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином", відповідно до Пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 27 липня 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк