Справа № 320/3834/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3834/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенко Я.М., Кузьменко В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, незаконними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії із врахуванням додаткових виплат у вигляді премій на загальну суму 73 374,75 грн. та здійснити виплату пенсії з урахуванням перерахунку за період з 04 травня 2018 року по теперішній час.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо непроведення перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема: премій (заохочень) за особистий внесок у досягнення позитивних результатів роботи на загальну суму 73 374,75 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема: премій (заохочень) за особистий внесок у досягнення позитивних результатів роботи на загальну суму 73 374,75 грн. та здійснити виплату пенсії з урахуванням перерахунку за період з 04 травня 2018 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що при обрахунку розміру пенсії діяв в межах чинного законодавства, що свідчить про неправомірність задоволення позовних вимог. Також вказано, що судом не враховано правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 та не взято до уваги, що заохочення за особистий внесок у досягнення позитивних результатів роботи не належить до надбавок, доплат або підвищення, тобто не є додатковим видом грошового забезпечення в розумінні ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Крім того, апелянт посилається на те, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в період з березня 1985 по травень 2018 на різних посадах, що підтверджується послужним списком позивача.

Наказом голови Національної поліції України №390 від 03.05.2018 року полковник ОСОБА_1 , начальник Управління поліції охорони в Київській області, був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Відповідно до наказу Департаменту поліції охорони №105 о/с від 03.05.2018 вислуга років станом на день звільнення позивача зі служби в поліції для призначення пенсії складає: календарна - 35 років 01 місяць 23 дні, вислуга років на пільгових умовах - 39 років 02 місяці 02 дні.

З травня 2018 року позивач перебуває на обліку в Києво-Святошинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, де отримує пенсію за вислугою років, призначену йому довічно відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1.

21.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що призначення пенсії здійснювалося на підставі грошового атестату Управління поліції охорони в Київській області №11 від 03.05.2018 та довідки Управління поліції охорони в Київській області від 03.05.2018 №11 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до Протоколу за пенсійною справою № від 04.05.2018, при призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідачем враховувалися наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років (50%), а також середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці служби перед місяцем звільнення, включаючи доплату за науковий ступінь, доплату за роботу в умовах режимних обмежень та премію.

12.04.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшла довідка від 20.03.2019 № 109 про щомісячні види грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 по 30.04.2018, видана сектором з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області.

Надалі позивач звернувся до відповідача з запитом стосовно здійснення перерахунку призначеної пенсії із врахуванням проведених додаткових виплат у вигляді премій, які не були враховані при первинному нарахуванні пенсії.

Листом від 25.04.2019 №1470/03 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку призначеної йому пенсії, вказавши, що перераховані у заяві виплати у вигляді премій не носять постійний характер та не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тому підстави для включення їх до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії відсутні.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив, зокрема, з того, що невраховані відповідачем при призначенні пенсії заохочувальні виплати виплачувалися позивачу більш як 2 (два) рази на рік,а відтак носили не разовий, а систематичний характер, та виплачувалися з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на працівника службових обов`язків у випадках досягнення позитивних результатів у діяльності підпорядкованого територіального органу, що свідчить про неправомірність правової позиції відповідача в межах спірних правовідносин та наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами частин 2 та 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (Закон № 2011-XII) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (Закон № 2262-ХІІ) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінетом Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами та доповненнями) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що Закон № 2262-ХІІ передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а при обчисленні пенсії не враховується такий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оцінюючи доводи апелянта, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним, колегія суддів вказує, що такі аргументи взято до уваги судом першої інстанції, який врахував правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 (справа № 522/2738/18).

Відмова органу Пенсійного фонду обґрунтована тим, що зазначені у довідці від 20.03.2019 № 109 виплати у вигляді премій не носять постійний характер та не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тому підстави для включення їх до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії відсутні, а складові грошового забезпечення, зазначені в довідці від 20.03.2019 №109 повністю відповідають складовим грошового забезпечення, вказаним в довідці від 03.05.2018.

Разом з тим, відповідно до довідки від 03.05.2018 № 11 щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 2 роки служби позивача складалися із місячної премії на загальну суму 239 344, 56 грн., доплати за науковий ступінь - 2 772,45 грн. та доплату за роботу в режимних умовах - 7200,00 грн., а разом - 249317,01 грн.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою №, грошове забезпечення ОСОБА_1 , окрім додаткових видів грошового забезпечення, включає також наступні складові: посадовий оклад в розмірі 3600,00 грн. (за 2 роки - 86400,00 грн.), оклад за військове звання в розмірі 2400,00 грн. (за 2 роки - 57600,00 грн.) та процентну надбавку за вислугу років (50%) в розмірі 3000,00 грн. (за 2 рок -72000,00 грн.). Отже, сума доходу ОСОБА_1 , включаючи додаткові види грошового забезпечення, із врахуванням даних довідки від 03.05.2018 №11, склала 465317,00 грн.

В той же час, колегія суддів погоджується з тим, що відповідно до довідки від 20.03.2019 № 109, сума грошового забезпечення ОСОБА_1 , включаючи додаткові види грошового забезпечення, склала 549491,76 грн.

Враховуючи викладене, основні складові грошового забезпечення у вигляді посадового окладу, окладу за військове звання та процентної надбавки за вислуги років (50%) є незмінними величинами як для довідки 2018 року, так і для довідки 2019 року, а розбіжність в сумі 84174,76 грн. виникла саме щодо додаткових видів грошового забезпечення, що не спростовано апелянтом жодними обґрунтованими доводами, а тому складові грошового забезпечення довідки від 20.03.2019 №109 не відповідають складовим грошового забезпечення, які зазначені в довідці, на підставі якої призначалася пенсія позивачу.

З`ясовуючи розбіжності в сумі додаткових видів грошового забезпечення, суд першої інстанції вірно вказав, що з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 по 30.04.2018 вбачається, що позивачу, серед іншого, виплачувалося заохочення за особистий внесок у досягнення позитивних результатів роботи на загальну суму 73 374,75 грн., а також матеріальна допомога на оздоровлення за жовтень 2016 року, червень 2017 року та березень 2018 року на загальну суму 10800,00 грн.

Проте, зазначені додаткові види грошового забезпечення помилково не були включені до довідки Управління поліції охорони в Київській області від 03.05.2018 № 11 та відповідно, не враховані органом Пенсійного фонду при обрахунку пенсії ОСОБА_1 .

В частині мотивів, якими апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу, вказуючи, що вище перераховані виплати не носять постійний характер та не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що свідчить про відсутність підстав для включення їх до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії,судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до положень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом від 07.06.2018 №260, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать винагороди та допомоги. Відтак, відповідач мав підстави не враховувати матеріальну допомогу на оздоровлення при перерахунку пенсії, оскільки така допомога носить разовий характер.

Натомість, виплати у вигляді заохочень за особистий внесок у досягнення позитивних результатів роботи на загальну суму 73 374,75 грн. мали бути включені в якості складового елементу до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки такі виплати носили періодичний (систематичний) характер, що не спростовано апелянтом під час розгляду справи.

В той же час, на підтвердження правомірності заявлених вимог, позивачем надано накази Департаменту поліції охорони "Про заохочення керівного складу територіальних органів поліції охорони" від 20.07.2016 №155 о/с, від 27.10.2016 №254 о/с, від 23.12.2016 №300 о/с, "Про результати проведення осінньої соціальної всеукраїнської акції "Квартира під охорону - 2016" від 01.11.2016 №261 о/с, "Про результати весняної соціальної всеукраїнської акції "Квартира під охорону 2018", з яких можливо встановити, що вказаний вид заохочення застосовувався до позивача за досягнення позитивних результатів у діяльності підпорядкованих територіальних органів поліції охорони, на підставі ст. 9 Дисциплінарного статуту ОВС України, що відповідно до п. 2 ч. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейський Національної поліції" є преміюванням. Такі виплати проводились позивачу більш як два рази на рік, що свідчить про систематичний характер таких.

В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Київського окружного адміністративного суду щодо протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка виразилася у відмові здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування незаконними, зокрема: премій (заохочень) за особистий внесок у досягнення позитивних результатів роботи на загальну суму 73 374,75 грн.

Оцінюючи доводи апелянта щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду, висловлену у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, колегія суддів вказує, що дана позиція врахована судами, проте такі висновки касаційного суду жодним чином не свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні вимог позивача у даному спорі, та не підтверджують правомірність дій відповідача в межах спірних правовідносин.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність прийнятих рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.