Справа № 755/933/20
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/933/20
Провадження №2-а/755/86/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом громадянина Республіки Камерун ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, громадянин Республіки Камерун ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом в якому просить: скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області від 26 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення на громадянина Республіки Камерун ОСОБА_2 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що прибув на територію України маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, а також у зв`язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Республіці Камерун. 23 травня 2017 року позивач звернувся до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. Цього ж дня документований довідкою про звернення за захистом. 21 вересня 2019 року приблизно о 10 годині позивач загубив належну йому довідку про звернення за захистом в Україні в районі метро «Вокзальна». Позивач особисто з`явився до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області в межах строку дії довідки про звернення за захистом і повідомив про втрату документу, однак у видачі дублікату документу йому відмовили і порекомендували звернутися до поліції і отримати висновок про те, що довідку знайти не виявилось можливим. 26 вересня 2019 року позивач звернувся за допомогою поштового зв`язку до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про втрату довідки про звернення за захистом. У період з 26 вересня 2019 року до 25 листопада 2019 року позивач чекав на відповідь від Солом`янського управління поліції, однак не отримав та звернувся за допомогою до адвоката. 25 листопада 2019 року адвокатом Калашник О. М. направлено адвокатський запит до Солом`янського управління поліції щодо надання висновку за результатами розгляду звернення (заяви про втрату документу) громадянина Республіки Камерун ОСОБА_2 . 23 грудня 2019 року адвокат отримала відповідь на адвокатський запит, з яким позивач звернувся до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області з метою отримати дублікат довідки про звернення за захистом. Однак співробітники міграційної служби відмовили позивачу у видачі довідки, посилаючись на те, що протягом часу очікування відповіді з поліції він перебував в Україні без оригіналу довідки і направила його для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 26 грудня 2019 року у позивача в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за адресою вул. Петропавлівська, 11, м. Київ, відібрали пояснення та надали на підпис якісь документи, зміст яких не пояснили, за копіями запропонували з`явитися 8 січня 2020 року. 8 січня 2020 року позивачу вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. 15 січня 2020 року позивач звернувся зі скаргою на дії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до ДМС України, а також з позовом про оскарження накладення на нього адміністративного стягнення та винесення рішення про примусове повернення до Дніпровського районного суду у м. Києві.

15 січня 2020 року позивачу також стало відомо, що 26 грудня 2019 року щодо нього було складено інший протокол про адміністративне правопорушення. Це стало відомо в результаті вивчення змісту документів, виданих позивачу адвокатом Калашник О. М. До консультації з адвокатом позивач був впевнений, що має на руках постанову і протокол про одне й те ж саме адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МКМ 002414 від 26.12.2019 року, 26 грудня 2019 року о 10.45 за адресою виявлено гр. Камерун ОСОБА_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, проживання за документами, термін дії яких закінчився, що є порушенням ст. 4 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 203 КУпАП.

Постанова відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права. При її винесенні відповідачем не встановлено та не взято до уваги низку важливих обставин, які свідчать про відсутність складу правопорушення у діянні Позивача. Відповідачем не враховано, що позивач є громадянином Республіки Камерун та перебуває в Україні легально на період розгляду його заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про що свідчить копія його довідки про звернення за захистом і що відповідає вимогам Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Тобто з 23 травня 2017 року позивач легально перебуває на території України та не може бути притягнутий до відповідальності за ст. 203 КУпАП України. У самій постанові про накладення адміністративного стягнення відповідач зазначає, що позивач проживав за документами, термін дії яких закінчився. Вочевидь, мова йшла про довідку про звернення за захистом, яка внаслідок збігу обставин, була втрачена позивачем. Довідка про звернення за захистом позивача була дійсною на момент її втрати. Після того, як позивач її втратив, він вжив усіх заходів, щоб своєчасно повідомити про це ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, а також відповідне управління поліції. Під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення позивач повідомляв, що його документовано довідкою про звернення за захистом від 26 червня 2018 року, надавав копію цього документу, однак до уваги ані його пояснення, ані документ прийнято не було. Відтак, при прийнятті рішення щодо притягнення до відповідальності позивача фактичні обставини справи належним чином не вивчалися, належної оцінки наявним доказам не надано. Крім того, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08 січня 2020 року і постанови про накладення адміністративного стягнення від 26 грудня 2019 року, на позивача було два рази накладено стягнення за скоєння того ж самого правопорушення.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Астахової О.О. від 24 січня 2020 року відкрито провадження у даній справі, справа призначена до судового розгляду на 05 лютого 2020 року, витребувано з Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, належним чином завірену копію протоколу про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2019 року; відомості щодо строку дії довідки про звернення за захистом у вересні 2019 року та всі матеріали справи, які стосуються накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 01 лютого 2020 року, а позивачем - 03 лютого 2020 року.

Судове засідання 05 лютого 2020 року відкладено на 27 лютого 2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

Судове засідання 27 лютого 2020 року відкладено на 16 березня 2020 року за клопотанням представника відповідача для подання доказів, що були витребувані судом.

16 березня 2020 року розгляд справи було відкладено на 02 квітня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

02 квітня 2020 року судове засідання було відкладено на 16 квітня 2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №253 від 20 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VІІ Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи.

21 травня 2020 року адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2020 року.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 21 травня 2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення прийнята до провадження, визначено про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, призначено судове засідання на 22 червня 2020 року.

Судове засідання 22 червня 2020 року було відкладено на 15 липня 2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

В судове засідання 15 липня 2020 року учасники справи не з`явились, ухвалою суду витребувано повторно з Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, належним чином завірену копію протоколу про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2019 року; відомості щодо строку дії довідки про звернення за захистом у вересні 2019 року та всі матеріали справи, які стосуються накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення; зобов`язано Центральне міжрегіональне Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області надати до Дніпровського районного суду м. Києва (02105, м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3) вказані матеріали протягом п`яти днів, з моменту отримання копії ухвали суду, Розгляд справи відкладено на 27 липня 2020 року.

Копію ухвали суду від 15 липня 2020 року про повторне витребування доказів та відкладення розгляду справи відповідач - Центральне міжрегіональне Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, отримав 17 липня 2020 року про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

В судове засідання 27 липня 2020 року учасники справи не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив участі в справі свого представника, суд про причини не явки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, докази, що витребувані судом - не подав.

За вимог ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В той же час, враховуючи засади (принципи) адміністративного судочинства, верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, розумності строків розгляду справи судом, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутність сторін, оскільки усі учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, представник позивача у подані заяві просить справу розглянути за відсутності сторони позивача, позов підтримує, а відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався та не забезпечив участь у справі свого уповноваженого представника.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Постановою першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Пустовіт О.О. від 26 грудня 2019 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 26 грудня 2019 року о 10:45 за адресою: __ виявлено громадянина Камерун ОСОБА_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився.

Відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП настає у разі порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

З Довідки складеної Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві щодо перевірки заяви громадянина Республіки Камерун ОСОБА_2 від 04 жовтня 2019 року, вбачається що останній звернувся із заявою з приводу втрати документів та викрадення паспорта. В ході перевірки було встановлено, що подія щодо викрадення паспорту відбулася за адресою: м. Київ, в районі станції метро «Петрівка», що належить до території обслуговування Оболонського УП ГУНП у м. Києві. Що стосується виявлення відсутності довідки про звернення за захистом в Україні №008994 то в ході проведеної перевірки встановити місце знаходження втраченого документу не виявилось можливим. В ході проведення перевірки з метою розшуку втрачених документів були усно опитані двірники за вищевказаною адресою. Прийнятими мірами розшуку, встановити місцезнаходження втрачених документів не виявилось можливим.

З наведеного вбачається, що громадянин Республіки Камерун ОСОБА_2 , попередньо отримав довідку про звернення за захистом в Україні №008994, яку втратив.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст.ст. 9, 33 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 248 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За змістом ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до пп. 9 п. 4 Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань: приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження. Біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країн, де вони можуть зазнати катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання або з яких вони можуть бути вислані або примусово повернуті до країн, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Порядок звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначений ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», відповідно до якого, особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо така особа під час незаконного перетинання державного кордону України звернулася із зазначеною заявою до посадової особи Державної прикордонної служби України, вона зобов`язана надати цій посадовій особі пояснення про причини незаконного перетинання державного кордону України. У разі відсутності у такої особи документів, що посвідчують її особу, або якщо такі документи є фальшивими, вона повинна повідомити в поясненні про цю обставину, а також викласти причини зазначених обставин. Під час надання пояснень особою, яка не володіє українською або російською мовами, орган Державної прикордонної служби України повинен забезпечити перекладача з мови, якою така особа може спілкуватися. Після надання пояснень особа, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна бути протягом 24 годин передана посадовими особами Державної прикордонної служби України представнику центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

За змістом статті 9 цього Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України

Згідно пункту 3 статті 3 Закону довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до пункту 2.5 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2011 року №649, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2011 року за №1146/19884, у разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.

Довідка видається строком на три місяці з подальшим тримісячним продовженням строку її дії на весь час розгляду скарги.

Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є: копія скарги на рішення територіального органу ДМС з підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі чи належним чином оформленої судової повістки. У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС.

Під час розгляду даної справи відповідачем - суб`єктом владних повноважень не спростовані твердження позивача та не надано доказів, які б спростовували такі твердження, що на момент втрати позивачем документу - довідки про звернення за захистом в Україні, термін дії останньої не сплинув, позивач повідомив про таку втрату документу органи ДМС та органи поліції. Накладаючи на позивача адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП відповідачем дані обставини не враховані, що свідчить про те, що постанова заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Пустовіт О.О. від 26 грудня 2019 року, якою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП винесена без дослідження та врахування доказів, які встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги громадянина Республіки Камерун ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 250, 286, 288, 295, 297 КАС України, ст.ст. 7, 9, 33, 203, 245, 248, 251, 252, 268, 274, 278-280 КУпАП, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов громадянина Республіки Камерун ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Пустовіт Олексія Олександровича від 26 вересня 2019 року, серії ПН МКМ №002414, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення ч. 1 за ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: