Справа № 200/4593/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р. Справа№200/4593/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго

про: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго на користь Державного бюджету України адміністративно господарські санкції за невикористання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році у розмірі 2738310,75 грн. та пеню у розмірі 6571,92 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго на користь Державного бюджету України адміністративно господарські санкції за невикористання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році у розмірі 2738310,75 грн. та пеню у розмірі 6571,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік, що наданий відповідачем до відділення Фонду, визначена середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача становить 2129 осіб. Позивач зазначає, що згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» у відповідача у 2019 року повинно було бути працевлаштовані 85 осіб з інвалідністю, однак за даними звіту працювало лише 50 осіб. Позивач вказує на те, що відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не було виконано норматив по створенню 35 робочих місць для працевлаштування інвалідів. Позивач посилається на те, що згідно розрахунку сума адміністративно господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становить 2738310,75 грн. Позивач зазначає, що статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та пунктом 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 31.01.2007 року № 70, визначено, що порушення термінів сплати адміністративно господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення, у зв`язку з чим станом на 23 квітня 2020 року відповідачу нарахована пеня у сумі 6571,92 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача в порядку письмового провадження.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до звіту за формою 10-ПІ за 2019 рік на підприємстві відповідача середньооблікова кількість штатних працівників склала 2129 осіб з них 50 осіб, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність, штатна кількість працівників, які повинні працювати на підприємстві у відповідності до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» становить 85 осіб. Відповідач не погоджується з висновком позивача про те, що підприємством не виконано норматив щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, оскільки підприємством вказані робочі місця були створені про, що відповідач інформував центри зайнятості подаючи щомісяця звіти за формою 3-ПН та направляючи інформаційні листи. Також відповідач посилається на те, що він протягом 2019 року додатково звертався з листами до Нововадарського районного центу зайнятості, Луганського міського центру зайнятості, Мар`їнського районного центру зайнятості, Управління соціального захисту населення про направлення на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування. Відповідач звертає увагу суду на те, що для виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів приймав участь у ярмарках вакансій, що підтверджується листами № 01-28/592, 01-28/1526, 01-28/2050.

Крім того, відповідач вказує на те, що відповідно до витягу зі штатного розкладу відокремленого підрозділу «ДТЕК Луганська ТЕС» на підприємстві були вільними 33 вакансії для працевлаштування інвалідів, а на ДТЕК Курахівська ТЕС 24, з огляду на це відповідач зазначає, що ним створено 107 робочих місця для працевлаштування інвалідів, що свідчить про виконання нормативу.

З огляду на викладене відповідач вважає, що ним здійснено всі можливі заходи для працевлаштування інвалідів, а саме систематичне повідомлення центрів зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, а тому застосування до нього адміністративно господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав обставини викладені у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 10 червня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року відкладено підготовче засідання на 13 липня 2020 року, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що представник позивача надав клопотання про розгляд справи без участі представника в порядку письмового провадження, а представник відповідача залишив розгляд питання щодо розгляду справи в порядку письмового провадження на розгляд суду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в порядку письмового провадження без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів. Бюджетна установа - Фонд є правонаступником Фонду соціального захисту інвалідів, як урядового органу. Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством соціальної політики України утворюються територіальні відділення Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі в межах граничної чисельності його працівників. Положення про територіальні відділення, їх структуру, штатні розписи та кошториси затверджує директор Фонду. Фонд є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Державної казначейської служби України, що визначено п.п. 1, 2, 12, 17 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року № 129 (далі Положення) (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 4 Положення основними завданнями Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів; виконання програм щодо соціального захисту інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством соціальної політики України та Державною службою з питань інвалідів та ветеранів України утворюються територіальні відділення Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що передбачено п.12 Положення.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом бюджетної установи Фонду соціального захисту інвалідів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» зареєстровано в якості юридичної особи 17 грудня 2001 року за номером 1 003409, включено до ЄДРПОУ за номером 31831942, перебуває на обліку у Донецькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 25 лютого 2020 року подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік за формою № 10-ІІІ. Згідно відомостей наданого звіту встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача становила 2129 осіб (код рядка 01); з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 50 особи (код рядка 02). Також зазначено, що кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 85 осіб (код рядка 03) (а.с. 4).

Позивач вважає, що відповідач не виконав норматив по створенню 35 робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» у 2019 році самостійно не визначило суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, зазначило фонд оплати праці штатних працівників 166567,54 грн., середньорічну заробітну плату штатного працівника 78237,45 грн.

За проведеними позивачем розрахунками, сума адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становила 2738310,75 грн., сума пені на заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становила 6571,92 грн. (а.с. 5, 6).

Судом встановлено, що Відокремленим підрозділом «Луганська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та Відокремленим підрозділом «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» щомісяця протягом 2019 року подавались до Луганського міського центру зайнятості та Мар`їнського районного центру зайнятості відповідно звітність інформація про попит на робочу силу (вакансії) (за формою № 3-ПН) (а.с. 52-146).

Як підтверджується матеріалами справи відповідач протягом 2019 року звертався до Мар`їнського районного центру зайнятості, відповідно до яких просив сприяти проведенню політики зайнятості, працевлаштування осіб з інвалідністю на підприємствах ВП «Курахівська ТЕС» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», та просило направляти громадян, які є особами з інвалідністю, та які відповідно до рекомендацій МСЕК можуть працювати на підприємстві (а.с. 149-153, 155-158, 161-164, 167-175).

Крім того відповідач протягом 2019 року звертався до Новоайдарського районного центру зайнятості, відповідно до яких просив сприяти проведенню політики зайнятості, працевлаштування осіб з інвалідністю на підприємствах ВП «Луганська ТЕС» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», та просило направляти громадян, які є особами з інвалідністю, та які відповідно до рекомендацій МСЕК можуть працювати на підприємстві згідно з вимогами до посад наданих у звіті про наявність вакансій (а.с. 176-196).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області та просив повідомити інформацію про осіб з інвалідністю, які звертались за допомогою з працевлаштування до управління (а.с. 154, 159, 165-166).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі Закон №875-XII) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію Закон №875-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 31 січня 2007 року № 70, якою затверджено низку нормативно-правових актів, зокрема Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН „Інформація про попит на робочу силу (вакансії), Порядок подання форми звітності № 3-ПН „Інформація про попит на робочу силу (вакансії).

На виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону № 5067 наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". В контексті прийнятого Закону № 5067 та затвердженого Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Суд зазначає, що періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2019 р. по справі №820/1889/17.

Відповідно до статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Суми адміністративно-господарських санкцій і пені, що надійшли до державного бюджету, використовуються Фондом соціального захисту інвалідів.

Згідно із статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

У постанові від 26.06.2018 по справі № 806/1368/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі П/811/693/17, від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16, від 13 червня 2018 року у справі № 819/639/17.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16.

Як встановлено судом, відповідачем виконані вимоги статті 18 Закону № 875-XII щодо створення робочих місць для інвалідів та прийняття заходів для їх працевлаштування, і не порушувалися вимоги статті 19 вказаного Закону (судом не встановлено, що мало місце безпідставної відмови у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості).

Отже, доказів того, що підприємство не створило робочі місця для інвалідів, відмовляло інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано.

Зважаючи на вжиття Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, суд вважає, що позивач намагається покласти на відповідача відповідальність у вигляді фінансових санкцій та пені за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства осіб з інвалідністю, які бажають працевлаштуватись, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго на користь Державного бюджету України адміністративно господарські санкції за невикористання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році у розмірі 2738310,75 грн. та пеню у розмірі 6571,92 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго на користь Державного бюджету України адміністративно господарські санкції за невикористання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році у розмірі 2738310,75 грн. та пеню у розмірі 6571,92 грн. відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська