Справа № 320/2187/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2187/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Єрміліна С.О.,

представника відповідача Чечелюка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , третя особа командувач Сухопутних військ Збройних Сил України, про визнання протиправним та скасування рішення, наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «догани»;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №130 від 03 травня 2019 року в частині встановлення позивачеві розміру премії в розмірі 94,5% за квітень 2019 року;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виплатити позивачеві премію за квітень 2019 року у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани 24 квітня 2019 року, яке відбулось внаслідок невиконання позивачем занять з протигазами у зв`язку зі станом здоров`я внаслідок перенесеної операції ока та визнання військово-лікарською комісією його обмежено придатним до проходження військової служби. При цьому, після оголошення первинного дисциплінарного стягнення заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 його було скасовано та накладено повторне, згідно статті 26 Стройового статуту Збройних Сил України, за порушення дисципліни строю.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що на позивача за одне й те ж порушення двічі накладено дисциплінарне стягнення, що суперечить приписам ст. 91 Дисциплінарного статуту та ст. 61 Конституції України.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та постановити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що 24 квітня 2019 року позивачем було вчинено дисциплінарний проступок, а саме перебуваючи у строю, без дозволу старшого начальника, вступив у розмову між офіцерами та почав сперечатися, чим порушив дисципліну строю. Вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про повторне накладення на позивача дисциплінарного стягнення, оскільки на підставі рапорту командира батареї забезпечення ОСОБА_4 від 24.04.2019 було внесено зміни до службової картки позивача у зв`язку з накладеним дисциплінарним стягненням «догана» за незадовільне виконання службових обов`язків.

Додатково апелянт наголошує, що 20 серпня 2019 року підполковником ОСОБА_3 до позивача було застосовано заохочення у вигляді зняття раніше накладеного стягнення, у зв`язку з тим, що стягнення відіграло свою виховну роль та з нагоди святкування Дня Держаного прапора України, внаслідок чого до службової картки ОСОБА_1 було внесено запис про скасування стягнення, накладення якого оскаржується позивачем.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги з оглядну на безпідставність викладених у ній доводів та вказує на правильності висновків суду першої інстанції.

Другим відповідачем - ОСОБА_3 - надані письмові пояснення, в яких він просить апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржуване рішення суду.

В судовому засіданні представники відповідачів вимоги апеляційної скарги підтримали, наполягали на їх задоволенні, в той час, як позивач проти цього заперечував, просив судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 як військовослужбовець військової служби за контрактом, мав військове звання сержант, обіймав посаду командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення і з жовтня 2018 року до березня 2019 року тимчасово виконував обов`язки за вакантною посадою помічника командира військової частини з правової роботи.

Згідно з розпорядженням командування в/ч НОМЕР_1 від 23 березня 2019 року позивача направлено для проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої 11 квітня 2019 року складено та 19 квітня 2019 року затверджено Свідоцтво про хворобу позивача (№1571), яким його, за станом здоров`я, визнано обмежено придатним до військової служби. У вказаному свідоцтві є запис про здійснену позивачу 19 лютого 2019 року операцію правого ока. Висновків щодо необхідності звільнення позивача від стройової, фізичної підготовки, нарядів та господарських робіт це свідоцтво не містить.

У травні 2019 року у зв`язку з поданням до Київського окружного адміністративного суду цього позову у військовій частині НОМЕР_1 проведено службову перевірку, за результатами якої т.в.о. начальника відділу підготовки та оцінки дій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 складено доповідну записку на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої 24 квітня 2019 року вранці позивач прибув до військової частини після проходження ВЛК та вийшов на плац для шикування. Одразу після шикування розпочалося заняття з протигазами. Позивач перебував у строю підрозділу з протигазом, проте не виконував вправ. Прибув заступник командира частини ОСОБА_3 , який почав з`ясовувати у позивача причини невиконання ним вправ із протигазом. Позивач на задані запитання надав відповіді про неможливість виконання вправ із протигазом через стан свого здоров`я та перенесену операцію ока. В результаті цього спілкування, ОСОБА_3 , в присутності особового складу частини оголосив позивачеві догану за порушення дисципліни строю за звернення до нього без попереднього дозволу. ОСОБА_1 відповів, що незгоден з таким рішенням і буде його оскаржувати. Одразу після цього ОСОБА_3 вибачився перед позивачем за накладене стягнення у присутності підлеглих, оголосив про скасування догани, відпустив підлеглий позивачу особовий склад підрозділу і знову оголосив позивачу догану у присутності окремих осіб командного складу.

24 квітня 2019 року ОСОБА_3 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що у цей день ним було перевірено тренування із захисту від зброї масового ураження у підрозділах військової частини. В ході перевірки батареї забезпечення встановлено, що сержант ОСОБА_1 особисто участі в тренуванні не приймав, самостійно розмовляв в строю та без дозволу звертався до командирів і начальників в присутності підлеглого особового складу. За порушення дисципліни строю, розмов в строю, недодержання цілковитої тиші (відповідно вимог статті 26 Стройового статуту Збройних Сил України) сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана» від імені заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

25 квітня 2019 року командиром батальйону забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_6 подано рапорт начальника штабу першому заступнику командира військової частини про надання дозволу перед вищим командуванням про внесення змін до службової картки командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення сержанту ОСОБА_1 , у зв`язку з накладенням на нього дисциплінарного стягнення - «Догана» за незадовільне виконання службових обов`язків заступником командира військової частини підполковником ОСОБА_3 24 квітня 2019 року.

Згідно висновків доповідної записки, відповідно до отриманих пояснень та розглянутих документів:

- Заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 допустив порушення статей 87, 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про порядок накладання дисциплінарного стягнення на особу сержантського складу Збройних Сил України. Проте дане стягнення було скасовано одразу ж після оголошення, крім того принесені вибачення перед усім особовим складом артилерійського взводу батареї забезпечення. Пом`якшуючими обставинами даного порушення є емоційний стан підполковника ОСОБА_3 , який виник внаслідок порушення дисципліни строю сержантом ОСОБА_7 та суперечки між військовослужбовцями, усвідомлення своєї провини, знання вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

- дії заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 під час повторного оголошення стягнення є правомірними і ґрунтуються на вимогах статей 51, 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про застосування видів стягнень на осіб сержантського складу Збройних Сил України, статті 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про порядок оголошення дисциплінарних стягнень сержантам (старшинам), статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про врахування обставин, характеру і інших фактів вчинення правопорушень, статті 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про надання роз`яснень, в чому полягає дисциплінарне правопорушення;

- притягнення сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накладення дисциплінарного стягнення «догана» за порушення дисципліни строю відповідає вимогам статті 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про те, що командир відділення зобов`язаний постійно вдосконалювати знання за фахом та методичні навички, своєю поведінкою та старанністю, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, статті 25 Стройового статуту Збройних Сил України про те, що командир зобов`язаний підтримувати дисципліну строю і вимагати точного виконання підрозділами команд і сигналів, статті 26 Стройового статуту Збройних Сил України про те, що військовослужбовець зобов`язаний в строю без дозволу не розмовляти, додержуватись цілковитої тиші. Додатково пом`якшуючими обставинами є відсутність військовослужбовця на службі протягом тривалого часу. Обтяжуючими обставинами є слабкі знання своїх функціональних обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, зухвала поведінка військовослужбовця, що спричинила суперечку зі старшим начальником.

Згідно з накладеною командиром військової частини НОМЕР_1 резолюцією він згоден з результатами перевірки та вважає необхідним передати її матеріали до суду.

До службової картки позивача внесено стягнення «догана», яке накладено 24.04.2019 підполковником ОСОБА_3 за порушення дисципліни строю.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 травня 2019 року №130 «Про преміювання особового складу військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби в квітні 2019 року», у тому числі здійснено преміювання сержанта ОСОБА_1 в розмірі 94,5% (догана, рапорт №413 від 24 квітня 2019 року).

13 серпня 2019 року позивача звільнено з військової частини НОМЕР_1 в запас за станом здоров`я.

Згідно постанови ВЛК від 31 жовтня 2019 року його визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Вважаючи свої права порушеними внаслідок безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності та у зв`язку із цим зменшення грошового забезпечення за квітень 2019, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично мало місце накладення повторного стягнення за одне й те ж порушення, що не узгоджується з приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 61 Конституції України. При цьому, враховуючи, що позбавлення позивача премії є похідним від застосування до нього дисциплінарного стягнення, позовні вимоги є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут ЗСУ)

Відповідно до статті 16 Статуту ВСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83 - 95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Статтею 83 цього Статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Стаття 51 Дисциплінарного статуту визначає види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби), одним з яких є догана.

Відповідно до пункту «а» ст. 59 Дисциплінарного статуту командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до ст. 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

За приписами ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

За встановленими обставинами справи, невиконання позивачем занять з протигазами було обумовлене станом його здоров`я внаслідок перенесеної операції на оці. Під час розмови із заступником командира військової частини ОСОБА_3 ці обставини були з`ясовані, що і обумовлювало надання позивачем відповідей на поставлені запитання. В результаті цього спілкування ОСОБА_3 в присутності всього особового складу було оголошено догану позивачеві у зв`язку з порушенням дисципліни строю.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що накладаючи стягнення уперше, заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 допустив порушення статті 97 Дисциплінарного статуту про порядок накладання дисциплінарного стягнення на особу сержантського складу Збройних Сил України, оскільки догана позивачеві, який був командиром гармати, оголошена у присутності його підлеглих.

Проте, дане стягнення було скасовано одразу ж після оголошення, крім того принесені вибачення перед усім особовим складом артилерійського взводу батареї забезпечення.

Наведені обставини не є спірними.

Водночас, накладаючи дисциплінарне стягнення вдруге, ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 91 Дисциплінарного статуту, оскільки заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

При цьому, твердження апелянта про те, що на позивача накладалось дисциплінарне стягнення лише один раз, що підтверджується відомостями розділу ІІ «Стягнення» в його службовій картці, підлягають відхиленню, оскільки згідно ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто.

Тобто, після оголошення позивачеві 24 квітня 2019 року першої догани в присутності особового складу, безвідносно до внесення до службової картки військовослужбовця інформації про накладення такого стягнення, відповідачем реалізовано повноваження, визначені статтями 45, 83, 96 Дисциплінарного статуту, а тому накладення в подальшому стягнень за те ж саме порушення є неприпустимим.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що накладення повторного стягнення на позивача було здійснено ОСОБА_3 практично одразу після скасування першого. За нетривалий час між цими стягненнями не встановлено вчинення позивачем інших порушень, отже, повторне стягнення не мало на меті виявлення та покарання порушника, а мало характер помсти. На користь такого висновку свідчить також те, що за висновками перевірки, проведеної у військовій частині НОМЕР_1 , накладення першого стягнення на позивача було обумовлено перебуванням ОСОБА_3 в емоційному стані.

В такому випадку, суд першої інстанції слушно послався на статтю 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03 травня 2019 року № 130 в частині встановлення позивачеві розміру премії в розмірі 94,5% за квітень 2019 року та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виплатити позивачеві премію за квітень 2019 року у повному обсязі є похідним від застосування до позивача дисциплінарного стягнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначений наказ підлягає скасуванню, оскільки відсутні правові підстави, за яких його видано.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року в справі № 825/1281/17.

Обставини щодо подальшого зняття раніше накладеного стягнення у зв`язку з тим, що стягнення відіграло свою роль, не впливають на вирішення даної справи, оскільки не спростовують протиправності накладеного дисциплінарного стягнення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 24 липня 2020 року.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк