Справа № 620/1225/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1225/20 Головуючий у І інстанції - Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність Відповідача щодо недоплати пенсії;

- зобов`язати Відповідача здійснити донарахування (тобто виплачувати) їй пенсію відповідно до вимог статей 49-50 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'', починаючи з грудня 2010 року (згідно акту огляду обл. МСЕК № 1, з урахуванням акту огляду ЦМСЕК), та сплатити їй заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку розміру пенсії з цієї дати, з врахуванням сум, які фактично сплачені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після огляду МСЕК № 1, проведеного у 2010 році, їй було установлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. Враховуючи наведене, вважає, що із вказаної дати вона набула статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на отримання доплати до пенсії згідно вимог Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' і постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивачка в апеляційній скарзі вказує на те, що Відповідач до теперішнього часу продовжує нараховувати та сплачувати мінімальні пенсію за віком, як інваліду 3 групи загального захворювання згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 2000 грн. 00 коп., замість Чорнобильської пенсії та відмовляється сплатити заборгованість, що виникла з часу набуття статусу (з грудня 2010 року) по теперішній час в наслідок не перерахунку розміру пенсії з цієї дати з врахування сум які фактично виплачені згідно Закону України "Про загальнообов 'язкове державне пенсійне страхування». Також, суд першої інстанції не довів, що у Відповідача відсутній обов`язок щодо донарахування виплати пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з грудня 2010 року. Позивачка звертає увагу на те, що цей обов`язок з`явився у Відповідача відразу після її звернення до ГУ ПФУ Чернігівській області у грудні 2010 року і отримання Відповідачем від неї копії експертного висновку № 137 від 05.11.2010 року та довідки МСЕК № 1 від 07.12.2010 року сер. МСЕ-ЧНВ № 078507.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивачка перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до експертного висновку від 05 листопада 2010 року № 27, виданого Чернігівським ОЦРЗ та ОН, встановлено, що захворювання Позивачки пов`язані з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с. 6).

Довідками МСЕК № 1 від 07 грудня 2010 року серії МСЕ-ЧНВ № 078507, від 19 вересня 2018 року серії АВ № 0215873 та серії АВ № 0215874 Позивачці установлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС в строк до 17 березня 2015 року (а.с. 10-12).

Медико-соціальною експертною комісією № 1 з 17 березня 2015 року установлено позивачу ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, про що складено довідку серії АВА № 011105 (а.с. 8).

Надалі, довідками МСЕК № 1 від 30 березня 2016 року серії АВА № 029519 та від 11 березня 2019 року серії 12 ААБ №493623 Позивачці підтверджено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, безтерміново (а.с. 7, 9).

22 листопада 2019 року Позивачкою отримано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, серії НОМЕР_1 с від 28 грудня 2018 року та вкладку до нього №7 16451с від 28.12.2018 (а.с. 5, 21).

25 листопада 2019 року Позивачка звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статей 49-50 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' (а.с. 22).

Листом від 09 січня 2020 року за № 71/03-14 Відповідач повідомив Позивачку про проведення відповідного перерахунку згідно поданої заяви у зв`язку із призначенням щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. ГУ ПФУ в Чернігівській області зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 розмір додаткової пенсії складає 170,82 грн., загальний розмір пенсії Позивачки після перерахунку, проведеного з 01.12.2019, склав 2000,00 грн. (а.с. 19-20).

Вважаючи, що ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправно не призначило щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю з 2010 року, Позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством України. Оскільки Позивачка отримала статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи лише 28 грудня 2018 року (дата оформлення посвідчення), а до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» звернулась 25 листопада 2019 року, то у Відповідача відсутній обов`язок для здійснення їй донарахування та виплати пенсії починаючи з грудня 2010 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 14 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) установлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинні на момент призначення позивачу пенсії) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із статтею 50 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинні на момент призначення позивачу пенсії) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Вказані положення статті 50 Закону № 796-ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008).

Надалі, установлено, що у 2012 році норми і положення статті 50 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік, згідно із Законом України від 22.12.2011 року № 4282-VI.

У 2013 році норми і положення статті 50 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік, згідно із Законом України від 06.12.2012 року № 5515-VI.

Норми і положення статті 50 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік, згідно із Законом України від 16.01.2014 року № 719-VII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII.

Установлено, що норми і положення статті 50 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно із Законом України від 08.07.2010 року № 2456-VI, враховуючи зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 року № 79-VIII, згідно із Законом України від 28.12.2014 року № 80-VIII).

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 50 Закону №796-ХІІ та викладено її у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, Кабінету Міністрів України надані повноваження щодо визначення порядку призначення додаткової пенсії, передбаченої Законом № 796-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210).

Відповідно до пункту 13 вказаного Порядку № 1210 (у редакції, чинній у 2011 році) щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: особам, що належать до категорії 1 для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: з 1 січня 2012 р.: інвалідам II групи - 20 відсотків; інвалідам III групи - 15 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 11, у пункт 13 Порядку № 1210 внесено зміни та установлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: особам з інвалідністю III групи - 170,82 гривні.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивачка отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області листами від 08 листопада 2018 року № 26596/06 та від 29 листопада 2018 року № 1067/06/Б-7, Позивачці відмовлено у задоволенні заяв про переведення на інший вид пенсії, а саме по інвалідності відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Разом з цим, вказані відмови не є предметом оскарження у даній справі.

При цьому, Пунктом 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 2-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, передбачено, що при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються такі документи: документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для призначення додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

З аналізу наведених норм права вбачається, що законодавством України, яке регулює спірні правовідносини, передбачено право осіб, віднесених до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак, визначальною умовою для отримання вказаної виплати є набуття особою вищевказаного статусу.

У свою чергу, відповідно до частини третьої статті 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 2010 року Позивачка є інвалідом (ІІ групи, а далі - ІІІ групи) внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Разом з тим, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладку до нього (категорія 1), Позивачка отримано лише 22 листопада 2019 року (а.с. 21).

25 листопада 2019 року Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до вимог статей 49, 50 Закону № 796-ХІІ.

Розділом IV Порядку № 2-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до поданої заяви, Відповідачем з 01.12.2019 року призначено Позивачці щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі, визначеному Порядком № 1210, у зв`язку із чим проведено відповідний перерахунок, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 09 січня 2020 року № 71/03-14 (а.с. 19-20).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством України.

При цьому, оскільки Позивачка отримала статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи лише 28 грудня 2018 року (дата оформлення посвідчення), а до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення додаткової пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ звернулась 25 листопада 2019 року, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у Відповідача відсутній обов`язок для здійснення Позивачці донарахування та виплати пенсії починаючи з грудня 2010 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко