Справа № 580/2500/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 липня 2020 року справа № 580/2500/20

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А., перевіривши матеріали позовної заяви громадської організації «Ошукані українці» до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішень, встановлення наявності компетенції,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась громадська організація «Ошукані українці» (далі - позивач) з позовом до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади (далі - відповідач 1), Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 14.12.2018 №39-1/V «Про приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громади»;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 14.12.2018 №30-1/VIII «Про добровільне приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громад»;

- встановити наявність передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» компетенції представницького органу місцевого самоврядування територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області.

Відповідно до ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 13.07.2019 вказану позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду, зокрема: - надати докази сплати судового збору за звернення до суду із вказаним позовом у сумі 6306 грн.; - подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду; - позивачем у позові не зазначено, які саме права, свободи та законні інтереси позивача порушено у зв`язку із прийняттям спірних рішень, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено обґрунтування порушених прав оскаржуваними рішенням, не надано доказів на підтвердження таких порушень, не зазначено, чим саме порушено права саме позивача та які правові наслідки зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку позивача.

На адресу суду від позивача надійшла заява, згідно якої позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, доказ сплати судового збору у сумі 6306 грн. та зазначено підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

Розглянувши подану заяву про усунення недоліків позовної заяви, суддя вважає, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви в частині зазначення, які саме права, свободи та законні інтереси позивача порушено у зв`язку із прийняттям спірних рішень, з огляду на наступне.

За змістом позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача 2 від 14.12.2018 №39-1/V «Про приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громади» та рішення відповідача 1 від 14.12.2018 №30-1/VIII «Про добровільне приєднання територіальної громади сіл Іскрене та Георгіївка Іскренської сільської ради до Шполянської міської об`єднаної територіальної громад».

Однак позивачем у позові не зазначено, які саме права, свободи та законні інтереси позивача порушено у зв`язку із прийняттям спірних рішень.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. "Порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес»: - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, що якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21.12.2010, №45783/05).

Позивач у заяві про усунення недоліків позовної заяви зазначає, що до позивача звернулись жителі села Іскрене ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) та жителі села Георгіївка ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про захист позивачем їх порушеного права в частині не проведення громадського обговорення питання приєднання територіальної громади с. Іскрене та с. Георгіївка до Шполянської міської ОТГ, а тому громадська організація «Ошукані українці» на підставі пп. 2.4 свого Статуту звертається до Черкаського окружного адміністративного суду для захисту прав та інтересів вищевказаних жителів сіл.

Однак, суддя звертає увагу, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15), суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У розділі 4 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05).

Натомість зі змісту позову та заяви про усунення недоліків позовної заяви не вбачається, що оскаржуваними рішеннями дійсно було порушено права саме громадської організації «Ошукані українці», а також не зазначено про поважність неможливості реалізації жителів села Іскрене ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) та жителів села Георгіївка ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) щодо самостійного звернення до суду із аналогічним позовом.

Слід наголосити, що положенням ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, позивачем не зазначено обґрунтування та не доведено порушених саме його прав оскаржуваними рішеннями відповідачів, не надано доказів на підтвердження таких порушень, не зазначено, чим саме порушено права позивача та які правові наслідки зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку позивача, а посилання позивача пп. 2.4 свого Статуту не є беззаперечною підставою для звернення до суду в інтересах громадян України.

Отже, станом на 28.07.2020 позивачем не у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою судді від 13.07.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки вимоги ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений суддею строк позивачем не виконані у повному обсязі, така позовна заява підлягає поверненню.

Одночасно суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву громадської організації «Ошукані українці» до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішень, встановлення наявності компетенції - повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш