Справа № 200/6517/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2020 року Справа № 200/6517/19
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (далі - відповідач), в якому просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про накладення штрафу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.01.2019 № 11/2901, якою визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) винною у вчиненні правопорушення , передбаченого абз.2 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 69 156 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови, виходив виключно з наявності факту порушення ОСОБА_1 вимог ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без врахування статусу замовника будівництва об`єктів. Так, позивач зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови, відповідачем не встановлено, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом містобудування, тобто є замовником будівництва об`єктів або виконує функції замовника і підрядника одночасно.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.01.2020 року апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року в адміністративній справі № 200/6517/19 скасовано.

Справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №200/6517/19 було розподілено судді - Горбалінському В.В.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21.07.2020 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час проведення позапланового заходу було встановлено , що фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , експлуатується будівля яка не має відповідних документів, що дають право на експлуатацію даного об`єкта, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На сьогоднішній день в Реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України (https://dabi.gov.ua/) відсутня інформація щодо введення в експлуатацію вищевказаного об`єкту будівництва. Таким чином, об`єкт будівництва за зазначеною адресою, експлуатується на даний момент в порушення норм законодавства в сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що листом Дніпровської міської ради від 22.12.2018 року №4/20-1753 ініційовано проведення перевірок дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

На підставі звернення Дніпровської міської ради від 22.12.2018 року №4/20-1753, п.6 ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.8 п.7 Порядку №553, відповідачем 08.01.2019 року прийнято наказ за № 21п «Про проведення позапланової перевірки на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Червона, (Троїцька), будинок 17, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил» зі строком проведення перевірки з 09.01.2019 року по 22.01.2019 року.

15.01.2019 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 17 посадовою особою відповідача складено акт за №.

В акті перевірки від 15.01.2019 року вказано, що замовником є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

За наслідками проведеної перевірки, посадовими особами відповідача також складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15.01.2019 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.01.2019 року

Зі змісту припису вбачається, що у ході проведення позапланової перевірки було встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 використовується не прийнятий в експлуатацію об`єкт містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що є порушенням ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку №461.

В результаті виявлених під час перевірки порушень, начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Ратич Н.М. прийнято постанову № 11/2901 від 29.01.2019, згідно з якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 69156,00 грн.

Позивач, не погодившись із оскаржуваною постановою звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а повноваження органів нагляду (контролю) за додержанням суб`єктами містобудування законодавства у сфері містобудівної діяльності встановлені Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553,у редакції, чинній на момент проведення перевірки - січень 2019р. (далі - Порядок №553) та Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995р. №244 (далі - Порядок №244).

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок №553.

За приписами пунктів 7-9 Порядку №553 встановлено, що підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівної діяльності.

Абзацом 2 пункту 4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність про правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлена відповідальність за експлуатацію об`єктів будівництва не прийнятих в експлуатацію лише до суб`єктів містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів або до тих, які виконують функції замовника і підрядника одночасно.

Втім, суд звертає увагу, що під час розгляду справи відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено, що позивач є замовником будівництва або виконував функції замовника і підрядника одночасно при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою; АДРЕСА_2.

Судом критично ставиться до тверджень відповідача, що акт перевірки, припис та протокол були складені стосовно позивача як суб`єкта містобудування - власника вищенаведеного нерухомого майна згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2019р. та згідно відомостей з ЄДРПОУ, стосовно позивача, як фізичної особи-підприємця, оскільки аналіз змісту наведених документів не містить відомостей про те, що позивач є замовником будівництва даної житлової будівлі, а тому наведені документи не є належними доказами, які свідчать про експлуатацію позивачем вказаного житлового будинку без прийняття його в експлуатацію.

Крім того, зміст витягу з ЄДРПОУ свідчить тільки про те, що позивач, як фізична особа-підприємець здійснює свою господарську діяльність.

Більш того, місце проживання позивача, згідно відомостей ЄДРПОУ, зазначено м. Дніпро, вул. Станична, буд.80.

Також зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2019 року встановлено, що позивач, як фізична особа згідно договорів купівлі-продажу від 18.03.2016 року за реєстровими номерами № 929, 926 придбала у іншої особи нежитлове приміщення 19,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, державна реєстрація якого в Державному реєстрі речових прав відбулася 23.03.2016 року.

Отже, суд акцентує увагу, що інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також не може підтвердити факту, що позивач є замовником будівництва даного будинку та доказами того, що нежитлове приміщення 19,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 експлуатується позивачем без прийняття його в експлуатацію.

Крім того, при наданні правової оцінки оскаржуваній постанові, суд також виходить з наступного.

Згідно з пунктом 16 Порядку №244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. (пункт 17 Порядку №244).

Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. (пункт 17 Порядку №244).

Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи. (пункт 17 Порядку №244).

Справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників. (пункт 18 Порядку №244).

Доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (пункт 19 Порядку №244).

Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби - на підставі пояснень суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів. (пункт 19 Порядку №244).

Посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з`ясовує:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

3) чи сповіщено суб`єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи;

4) чи витребувані необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання (за наявності) суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або інших осіб, що беруть участь у справі. (пункт 20 Порядку №244).

Посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (пункт 21 Порядку №244).

Виходячи з аналізу означених норм та наявних матеріалів справи, суд вказує на наступне.

Справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15.01.2019 року.

Крім цього, зі змісту оскаржуваної постанови також не можливо встановити чи досліджувалось це питання під час розгляду справи і як наслідок, не можливо встановити факту отримання позивачем такого протоколу.

Окрім означеного, суд вказує, що розгляд справи про порушення можливий у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи.

Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Суд зазначає, що несповіщення особи, що притягається до відповідальності про розгляд справи про порушення унеможливило прийняття позивачем участі у розгляді справи та надання доказів на спростування висновків про порушення.

Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Особі, до якої застосовуються фінансові санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Відтак, таке тлумачення пунктів 17,18,20 Порядку №244 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Таким чином відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був інформований належним чином.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

За викладених обставин та доводів у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська набережна, 29-А, ) про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про накладення штрафу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.01.2019 № 11/2901, якою визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) винною у вчиненні правопорушення , передбаченого абз.2 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 69 156 грн.

Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський