Справа № 300/416/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2020 р. справа № 300/416/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпат-Інвестбуд» до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, про визнання протиправним та скасування п.3 рішення №1065 від 12.09.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд» звернулося до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, відповідно до змісту якого просить визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення №1065 від 12.09.2019 про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція станції технічного обслуговування та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул. Вовчинецькій 225, 229 у с. Вовчинець".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про місцеве самоврядування», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698, прийнято оскаржуване рішення №1065 від 12.09.2019, пунктом 3 якого скасовано позивачу дію містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція станції технічного обслуговування та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул. Вовчинецькій 225, 229 у с. Вовчинець". Позивач зазначає, що рішення в частині оскарження прийняте відповідачем всупереч вимогам законодавства, за відсутності необхідних для цього повноважень і правових підстав, є протиправним і підлягає скасуванню. Стверджує, що скасування рішень об`єктів нагляду з підстав їх незаконності є крайнім заходом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду і належить до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду, а наявність таких порушень встановлюється за результатами проведення перевірок у визначеному законом порядку, які у відношенні позивача не проводились.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.03.2020 в задоволенні заяви ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд» від 27.03.2020 про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою від 24.07.2020 суд відмовив у задоволені заяви представника позивача про розгляд справи із викликом учасників справи.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що з урахуванням вимог статей 140, 143 Конституції України, статей 25, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», пункту 1.1 та пункту 1.2 Положення про Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 №96-25, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради може скасовувати акти підпорядкованого йому Управління, в даному випадку - містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. З урахуванням вимог статей 26, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» стверджує, що підставою для скасування містобудівних умов та обмежень є порушення державних будівельних норм, а саме позивачем не забезпечений доступ пожежних автомобілів і доступ особового складу пожежно-рятувальних підрозділів з автодрабин і автопідйомників з власної земельної ділянки (до громадських будинків висотою 5 поверхів під`їзди слід передбачати з усіх сторін), під`їзди передбачені з земельних ділянок, які є у власності інших землекористувачів. А тому вважає, що Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради у рамках реалізації функцій управління у сфері містобудівної діяльності та у зв`язку із невідповідністю спірних містобудівних умов та обмежень чинному містобудівному законодавству, правомірно, в межах визначених частиною 2 статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень, прийнято рішення від 12.09.2019 за №1065 в частині скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки від 10.07.2019 за №130-31.2.1-01.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому правову позицію відповідача вважає наслідком помилкового трактування чинного законодавства. Зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.

ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд» на праві суборенди землі користується двома земельними ділянками (кадастровий номер :09:003:0024 та кадастровий номер :09:003:0072) в с.Вовчинець, по вул.Вовчинецька 229 та Вовчинецька 225, відповідно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.13, 14).

22.05.2019 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради прийняв рішення за №607, згідно підпункту 1.2 пункту 1 якого надав ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд» вихідні дані - містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - для реконструкції станції технічного обслуговування автомобілів та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул.Вовчинецькій 225, 229 у с.Вовчинець (а.с.10).

10.07.2019 на підставі вказаного рішення Управлінням архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради видано ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд», як замовнику будівництва, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва №130-31.2.1-01 щодо реконструкції станції технічного обслуговування автомобілів та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул.Вовчинецькій 225, 229 у с.Вовчинець (а.с.8).

30.07.2019 між ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд» та ТОВ «Творча майстерня архітрав» укладено договір №01/07-19 щодо виконання робіт по розробці Проектної документації по реконструкції станції технічного обслуговування автомобілів та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул. Вовчинецькій 225, 229 у с.Вовчинець, виконання якого підтверджено актом здачі-приймання проектно-технічної документації №01/07-19 від 10.09.2019 (а.с.60-62).

12.09.2019 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради прийняв рішення №1065, згідно пункту 3 якого скасовано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва від 10.07.2019 №130-31.2.1-01, які видані для реконструкції станції технічного обслуговування автомобілів та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул.Вовчинецькій 225, 229 у с.Вовчинець на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.05.2019 №607 (а.с.12).

Вважаючи пункт 3 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за №1065 від 12.09.2019 протиправним, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування (ч.1 ст.29 вказаного Закону).

За змістом частин 2, 3 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ( в редакції на час отримання позивачем містобудівних умов) фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника.

Наведеним законодавчим приписам кореспондує частина 4 статті 33 вказаного Закону, якою визначено, що розміщення об`єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови території здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною державною адміністрацією відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації у порядку, передбаченому цим Законом.

Органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за змістом якої управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність». Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частини 1, 2, 3).

У відповідності до статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури. Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (частини 1, 3).

Обсяг повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва встановлює стаття 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», підпунктом 9 пункту а) частини 1 якої визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, а також для їх скасування визначено статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» .

Так, підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина 4 ст.29).

Згідно частини 8 статті 29 вказаного Закону містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам; 3) за рішенням суду.

Суд зазначає, що з огляду на зміст наведеної частини 8 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» перелік підстав для скасування містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Згідно з частиною 1 статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.41-1 Закону).

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 (надалі також - Порядок №698).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку, в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення, нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Згідно пункту 32 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

Таким чином, містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, наявність або відсутність підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень встановлюється на стадії їх надання. В подальшому, скасування виданих містобудівних умов і обмежень, за відсутності заяви замовника, можливе під час здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду.

Скасування рішень об`єктів нагляду з підстав їх незаконності, є крайнім заходом державного архітектурно-будівельного нагляду, належить до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду, а наявність порушень встановлюється за результатами проведення перевірок у визначеному законом порядку.

Втім, із наданих доказів судом встановлено, що на час прийняття виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради рішення №1065 від 12.09.2019 невідповідність містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам, в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головними інспекторами будівельного нагляду не зафіксовано.

Також, відсутні докази наявності судового рішення, що слугувало б підставою для скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 10.07.2019 №130-31.2.1-01.

Отже, судом встановлено відсутність будь-яких підстав для скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 10.07.2019 №130-31.2.1-01, передбачених частиною 8 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Стосовно тверджень відповідача про те, що прийнявши оскаржуване рішення виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради реалізував функції управління у сфері містобудівної діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Виконавчий комітет ради має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб (п.3 ч.2 ст.52 Закону).

Частиною 9 статті 59 вказаного Закону визначено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Згідно пункту 1.5 положення про Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради сьомого демократичного скликання від 25.04.2019 №96-25, Управління є спеціально уповноваженим органом з питань містобудування, архітектури Івано-Франківської міської ради, крім видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва та надання будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради є уповноваженим органом містобудування та архітектури з питань видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва та надання будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Як встановлено судом, рішенням від 22.05.2019 за №607 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради надав ТОВ «Прикарпат-Інвестбуд» вихідні дані - містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - для реконструкції станції технічного обслуговування автомобілів та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул.Вовчинецькій 225, 229 у с.Вовчинець (підпункт 1.2 пункту 1 рішення).

Рішенням від 12.09.2019 за №1065 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради пунктом 3 скасував містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва від 10.07.2019 №130-31.2.1-01, які видані на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.05.2019 №607. Тобто, вказаним рішенням від 12.09.2019 за №1065 відповідач фактично скасував своє ж рішення від 22.05.2019 за №607.

Таким чином, доводи відповідача про те, що оскаржуваним рішенням ним скасовано акт підпорядкованого йому Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, не відповідає дійсності.

За наведених обставин, враховуючи положення статей 52, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд погоджується із доводами позивача, що приймаючи оскаржуване рішення від 12.09.2019 за №1065 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради діяв поза межами наданих йому повноважень.

При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити, що у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно частини 1 якої органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

В Рішенні №7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 02.09.2019 в справі №810/4817/18.

Рішення виконавчого комітету міської ради №607 від 22.05.2019 є актом одноразового застосування й вичерпало свою дію фактом видання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.

Європейський суд у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638 вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" постановлено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною права власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для дотримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати так.

У рішенні в справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не доведено наявності у нього повноважень і передбачених законом правових підстав для прийняття спірного рішення, а відтак, не дотримано принципу належного врядування з огляду на що, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №1065 від 12.09.2019 про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 10.07.2019 №130-31.2.1-01 для реконструкції станції технічного обслуговування та автостоянки з добудовою під торгово-офісний центр з приміщеннями навчального та спортивно-оздоровчого призначення на вул.Вовчинецькій, 225, 229 у с.Вовчинець.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпат-Інвестбуд» сплачений судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ТОВ "ПРИКАРПАТ-ІНВЕСТБУД" (, вул.Вовчинецька, 229, с.Вовчинець, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76491)

відповідач - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради ((, вул.Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76004)

третя особа - Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради (, вул.Незалежності, 9, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018)

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.