Справа № 291/1130/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 291/1130/19
Головуючий у І інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьменко Л.В.
суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення коштів, відшкодування моральнї шкоди,
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення коштів, відшкодування моральнї шкоди скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати розпорядження Білилівського сільського голови №26 від 26 липня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади землевпорядника Білилівської сільської ради за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, поновлення ОСОБА_1 на посаді землевпорядника Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та стягнення з Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з по день постановлення судом рішення у справі.
Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано розпорядження Білилівського сільського голови №26 від 26 липня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади землевпорядника Білилівської сільської ради у зв`язку з прогулами без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі посаді землевпорядника Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області з 27. 07.2019 року.
Стягнуто з Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 1000, 00 грн. (одну тисячу грн.) моральної шкоди.
Стягнуто з Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області у дохід держави судовий збір в сумі 2305, 20 грн. ( дві тисячі триста п`ять грн. 20 коп.).
17 червня 2020 року до суду від ОСОБА_1 21 грудня 2019 року надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн та стягнення судового збору в сумі 768,40 грн понесених судових витрат при поданні позову до суду першої інстанції.
Розглянувши вказану заяву, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви частково з огляду на таке.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Частиною 1 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У ч. 2 ст. 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Склад та обсяг судових витрат визначено у ч.3 ст.134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Химчуком Володимиром Леонідовичем.
В силу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи судом першої інстанції, позивачем надано такі документи:
- договір про надання правової допомоги б/н від 01.08.2019 року;
- детальний опис робіт б/н від 21.01.2020 року.;
- розрахункові квитанції №1673-4588-1181-7025 від 01.08.2019 на суму 3000 грн та №1764-5705-3705-9697 від 31.10.2019 року, відповідно до яких ОСОБА_1 перерахував адвокату ОСОБА_2 кошти за надання правової допомоги.
Крім того, сума в розмірі 3000 грн сплачених ОСОБА_1 відповідно до квитанції №1673-4588-1181-7025 від 01.08.2019 року розглядається судом як передплата (аванс) на виконання пункту 6.4 договору від 01 серпня 2019 року, а саме при несплаті клієнтом першої суми гонорару (п. 3.3) договір вважається таким, що не набув чинності.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
Слід зазначити, що відповідачем не було надано жодних заперечень щодо стягнення спірних витрат та клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, рівно як і не вчинено будь-яких дій по доведенню неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на наявні у справі документи, колегія суддів приходить до переконання, що позивач частково обґрунтував розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу та підтвердив належними та допустимими доказами їх фактичне надання адвокатом та надав первинні документи про надання таких адвокатських послуг.
В силу положень ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, враховуючи часткове скасування судом апеляційної інстанції судового рішення, у відповідній частині підлягають задоволенню і понесені витрати на правничу допомогу, а саме, в сумі 10 000 грн.
Окрім того, позивач в заяві просить стягнути з Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області судовий збір в сумі 768,40 грн понесених витрат при поданні позову до суду першої інстанції .
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1536,80 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору №1 від 31 серпня 2019 року.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, проте не вирішив питання про розподіл судового збору при поданні позовної заяви, колегія суддів приходить до висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення щодо цього питання, та стягнення вказаних витрат на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмір 768,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області.
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення у справі №291/1130/19.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.