Справа № 400/1712/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1712/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача, Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Коваль М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого2020 року по справі № 400/1712/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у не включенні в довідку від 17.03.2018 року № ЮН49595 відомостей про додаткові види грошового забезпечення та не виготовленні та не направленні до ГУ ПФУ в Миколаївській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі ст.ст. 43, 8, 10 та 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-12, за формою передбаченою Додатком №2 до постанови КМУ від 13.02.2008 року №45, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні передбачених постановою КМУ від 30.08.2017 року № 704;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області яка полягає у не здійсненні перевірки правильності складення довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 17.03.2018 року № ЮН49595 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії, у порядку, визначеному рішенням Кабінету міністрів України з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення передбачених постановою КМУ від 30.08.2017 року № 704;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти та направити до ГУ ПФУ в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсії позивачу станом на 01.03.2018 року у відповідності з постановою КМУ від 30.08.2017 року № 704, з повного інформацією, за формою передбаченою Додатком № 2 до постанови КМУ від 13.02.2008 року № 45 для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 року на підставі ст. ст. 43, 8, 10 та 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-12 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (50% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, на підставі п. 5, п.п. 1 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу), премії (у розмірі 450% посадового окладу, на підставі п. 5, п.п. 2 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704), подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_2 нової довідки про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсії позивачу станом на 01.03.2018 року для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 року здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.2018 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (50% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, на підставі п. 5, п.п. 1 постанови року КМУ від 30.08.2017 року №704); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу), премії (у розмірі 450% посадового окладу, на підставі п. 5, п.п. 2 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704);

- здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.01.2018 року розрахував її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно не включив до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії складові грошового забезпечення - премію в розмірі 450% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби (50% посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 10% посадового окладу, а Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в свою чергу протиправно не здійснило перевірку правильності складеної довідки МОВК від 17.03.2018р. за № ЮН49595 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, в порядку передбаченого рішенням КМУ.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у підготовці та наданні позивачу оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення є правомірними, а позовні вимоги стосовно визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ГУ ПФУ в Миколаївській області є передчасними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що аналізуючи норми пенсійного законодавства, можна зробити висновок про те, що пункти 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку, затвердженого Постановою № 45 щодо складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував військовий пенсіонер під час проходження служби та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій.

У відзивах на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області спростовують доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просять його залишити без змін.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років призначену з 25.02.2016 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року (далі Закон № 2262-ХІІ).

На момент звільнення позивач перебував на посаді начальника відділення персоналу штабу 79 окремої аеромобільної бригади високо мобільних десантних військ. Грошове забезпечення, з якого була нарахована йому пенсія, при звільненні (згідно розрахунку від січня 1999 року) мала такі складові:

- посадовий оклад ;

- оклад за військове звання ;

- надбавка за вислугу років.

30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови №704.

Вказаний перерахунок позивачу був здійснений ГУ ПФУ із таких сум грошового забезпечення:

посадовий оклад - 5070, 00 грн; оклад за військовим званням - 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50 % - 3240, 00 грн, премії - 0, 00 грн.

29.03.2019 року позивач звернувся до МОВК з заявою про складання нової довідки для перерахунку пенсії з урахуванням всіх складових за аналогічною посадою: окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавками за вислугою років, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень та за особливості проходження служби і премією.

Під час особистого прийому ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовив позивачу складати зазначену довідку.

Позивач, вважаючи протиправними дії Миколаївського обласного військового комісаріату щодо не виготовлення та ненадання оновленої довідки про його грошове забезпечення з урахуванням всіх складових за аналогічною посадою: окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавками за вислугою років, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень та за особливості проходження служби і премією, звернувся до суду з даним позовом.

Стосовно доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Статтею 308 КАС України визначено межі перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої цієї статті суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 308 КАС України зазначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім цього, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У Рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.

Зокрема, з урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України вказує на те, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини" (Case v. the United Kingdom № 14038/88). У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини" (Case. The, № 9532/81).

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Case. Ireland, № 6289/73).

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат - рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії" (Case of Kjartan Asmundsson v. Iceland, № 60669/00).

Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (Case of Velikoda v. Ukraine, № 43331/12).

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що застосування до спірних відносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" в даному випадку не може вважатися звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, оскільки Постановою № 103 змінено механізм реалізації прав військовослужбовців на перерахунок пенсії, що не призвело до зменшення рівня їх соціального забезпечення та до зменшення розміру пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 3 статті 43 Закону № 2262 пенсії особам офіцерського складу,прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років,щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічмана, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове держави соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячна надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірам установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначений статтею 43 Закону № 2262-ХІІ та пунктом 7 Постанови № 393 є вичерпним, що підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015.

Відповідно до статті 63 Закону № 2262 встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетові Міністрів України.

З 01.03.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704).

Додатком 15 до Постанови № 704 визначено повний перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які входять до складу грошового забезпечення для призначення (перерахунку) пенсії.

Надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії додатком 15 до Постанови № 704 не передбачені.

Отже, при перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, необхідно використовувати складові грошового забезпечення, визначені Постановою № 704.

При цьому, згідно із п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок № 45), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Таким чином, для перерахунку пенсії враховуються складові грошового забезпечення на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З аналізу наведених вище норм законодавства випливає, що оскільки на момент виникнення права на перерахунок пенсії надбавки, зазначені позивачем, та премії не передбачались додатком 15 до Постанови № 704 та фактично не виплачувались, то включення таких видів грошового забезпечення до розрахунку пенсії неможливе.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що Порядком № 45 встановлено, що Головні управління Пенсійного фонду України проводять перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка видається державним органом, з якого особа була звільнена із служби, для перерахунку пенсії.

В довідці Миколаївського обласного військового комісаріату від 17.03.2018 року № ЮН49595 року такі види грошового забезпечення як надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за особливості проходження служби та премія, не зазначені, оскільки фактично не виплачувались ( а. с. 40).

З урахуванням абз.7 п.5 Порядку № 45, оскільки надбавка за виконання особливо важливих завдань, яку отримував позивач на момент виникнення у нього права на перерахунок пенсії не виплачувалась, ця надбавка правомірно не вказана у довідці про розмір грошового забезпечення.

Підтвердження такої позиції міститься у рішенні Верховного Суду від 12.03.2018 року № 802/2196/17 (провадження № Пз/9901/1/18) у зразковій справі щодо не складення Ліквідаційною комісією МВС довідки для перерахунку пенсій пенсіонерам МВС.

На спростування доводів позивача, колегія суддів також зазначає, що пенсійний орган не наділений правом самостійно визначати розмір складових грошового забезпечення, зокрема ОСОБА_1 , а може лише використовувати відомості, надані держаним органом, з якого позивач був звільнений зі служби, а саме на підставі довідки Миколаївського обласного військового комісаріату № ЮН49595 від 17.03.2018 року.

Право самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, органи Пенсійного фонду України не мають.

При видачі вищевказаної довідки Миколаївський обласний військовий комісаріат діяв в межах власних повноважень та керувався чинними нормами законодавства.

Відтак, врахуванню при перерахунку пенсії позивача підлягають такі виді грошового забезпечення, які зазначені в довідці від 17.03.2018 року № ЮН49595.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 240/6263/18.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність дій МОВК.

При проведенні перерахунку пенсії, ГУ ПФУ в Миколаївській області діяв у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення особи права на перерахунок пенсії, а саме: Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 р. № 103, Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами) внесеними згідно з постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 року.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно із пунктом 1.5 розділу І постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Форма заяви міститься в додатку 3 вказаної постанови.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач не звертався до ГУ ПФУ в Херсонській області із відповідною заявою про перерахунок пенсії.

Отже, на думку колегії суддів, позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області провести перерахунок та виплату грошових надбавок є передчасними, оскільки з відповідною заявою до пенсійного органу позивач не звертався, а відповідач будь-яких рішень , у т.ч. і щодо відмови, не приймав.

Окрім цього, апеляційний суд також відхиляє посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, якою визнано не чинними пункти 1 та 2 постанову Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Так, згідно з ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18 залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 05 березня 2019 року.

Отже, ураховуючи наведені вище приписи КАС України, колегія суддів зазначає що, станом на момент здійснення позивачу перерахунку пенсії, постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 була чинною, а тому обставини викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили лише у березні 2019 року, до спірних правовідносин наразі застосовуватись не можуть.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Згідно ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого2020 року по справі № 400/1712/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Коваль М.П.