Справа № 289/921/20
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/5/20
Справа №289/921/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадженняадміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Харциза Олександра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.03.2020 серії ДП18 № 731244 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.03.2020 об 11 год. 05 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-110206», р.н. НОМЕР_1 , був зупинений відповідачем, причиною зупинки, на думку останнього, стало не ввімкнення ближнього світла фар чи денних ходових вогнів поза населеним пунктом, а також (зі слів відповідача) не пред`явлення позивачем посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим працівником поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач зазначає, що твердження відповідача про не ввімкнення на автомобілі, яким керував позивач, ближнього світла фар чи денних ходових вогнів поза населеним пунктом, а також не пред`явлення позивачем посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є такими, що не відповідають дійсності, що причина зупинки відповідачем автомобіля була безпідставною, оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував, жодних доказів відповідачем не надано, відтак, підстав для перевірки посвідчення водія чи інших документів та притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача не було.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 адміністративну справу передано за підсудністю до Радомишльського районного суду Житомирської області (а.с.14-15).

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 22.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.23).

01.07.2020 зазначені в ухвалі від 22.06.2020 недоліки позивачем усунуто (а.с.26,27).

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі та призначено судове засідання на 13.07.2020, розгляд справи ухвалено проводити без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Окрім того, витребувано з Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , які стали підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 731244 від 25.03.2020, в тому числі матеріали відеофіксації (а.с.29-30).

03.07.2020 копії ухвали від 02.07.2020 було направлено сторонам, відповідачеві крім того направлено копію адміністративного позову з додатками на 11 арк., та надіслано для виконання до УПП в Київській області ДПП НП України (а.с.31,32,33).

08.07.2020 від відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про направлення матеріалів, із змісту якої вбачається, що відповідачу була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі без копії позовної заяви з додатками (а.с.36,37), в зв`язку з чим судом 09.07.2020 повторно направлено відповідачу копію ухвали з копією позовної заяви з додатками (а.с.39), відправлення вручено за довіреністю 13.07.2020 (а.с.50).

13.07.2020 розгляд справи відкладено на 27.07.2020, у зв`язку із не закінченням строку на подачу відзиву (а.с.44).

21.07.2020 УПП в Київській області ДПП НП України на виконання ухвали суду від 02.07.2020 надано DVD-R диск із записами портативного відеореєстратора АА 00671 з фіксацією оскаржуваної події (а.с.51-53).

21.07.2020 надійшов відзив на позовну про скасування постанови, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю, зазначає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, інспектор діяв в межах своїх повноважень, так як ОСОБА_1 керував автомобілем Таврія, д.н.з. НОМЕР_1 , на 19 км автодороги М-06 Київ-Чоп у напрямку м. Житомир та здійснював рух без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та відмовився пред`явити документи для перевірки, чим порушив вимоги п.п. 9.8, 9.9б), 2.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. В обґрунтування правомірності винесення постанови зазначає, що враховуючи вчинення позивачем декількох правопорушень (ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП), відповідач правомірно, із застосуванням ст. 36 КУпАП, притягнув особу саме за скоєння найбільш тяжкого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає, що позивач звернувся з позовом до суду не з метою захистити свої порушені права, а з метою уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення, проте, сама незгода позивача щодо його притягнення до відповідальності не є підставою для його звільнення від адміністративної відповідальності та скасування постанови (а.с.55-63).

Копія відзиву, яка була направлена позивачу засобами поштового зв`язку, отримана останнім 20.07.2020, що підтверджується наявним у матеріалах справи роздрукованим трекінгом поштового відправлення із офіційного сайту АТ «Укрпошта» (а.с.67,68). Однак, станом на дату розгляду справи позивач не скористався своїм процесуальним правом у строк, визначений в ухвалі про відкриття провадження, надати до суду відповідь на відзив. Окрім того, до суду від ОСОБА_1 не надходило будь-яких заяв чи клопотань, в тому числі і про поновлення або ж продовження названого строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Оцінивши обставини, повідомлені сторонами, дослідивши надані письмові докази, надані відповідачем та на виконання ухвали суду відеозаписи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 77 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 25.03.2020 поліцейським взводу № 2 роти № 2 БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Харцизом Олександром Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.03.2020 серії ДП18 № 731244, в якій зазначено, що 25.03.2020 о 10 год. 30 хв. на 19 км автодороги М-06 Київ-Чоп у напрямку м. Житомир водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Таврія, д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, після зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та при перевірці документів на вимогу працівника поліції відмовився пред`явити документи для перевірки, чим порушив вимоги п.п. 9.8, 9.9б, 2.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. До постанови додається рапорт, відеозапис боді-камери АА 00671 (а.с.7).

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Судом досліджувалось відео з портативного відеореєстратора АА 00671 з фіксацією подій 25.03.2020 за участю ОСОБА_1 та працівників поліцейських БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП. Зазначений відеозапис був наданий суду на виконання ухвали від 02.07.2020, що постановлена за клопотанням позивача про витребування доказів. Аналогічний відеозапис надано суду і представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву (а.с.53,62).

Із зазначеного відеозапису вбачається, що 25.03.2020 близько 10 год. 30 хв. поліцейський взводу № 2 роти № 2 БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП старший лейтенант поліції Харциз ОСОБА_2 А., після зупинки транспортного засобу Таврія, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , неодноразово назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання, пред`явив на вимогу ОСОБА_1 своє службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, попередив про відеофіксацію, після чого, також неодноразово повідомив водію конкретну причину зупинки, а саме порушення п. 9.8 ПДР (з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар) у автомобіля, яким керував ОСОБА_1 поза населеним пунктом, не було ввімкнене ближнє світло фар.

В цей же час поліцейський висловив вимогу щодо пред`явлення ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що водій почав сперечатися з поліцейським щодо законності зупинки його автомобіля, на вимогу інспектора поліції не пред`явив для перевірки ні посвідчення водія, ні реєстраційний документ на транспортний засіб, зазначивши, що поліціянт безпідставно зупинив його автомобіль, а тому і не має права вимагати пред`явлення водієм відповідних документів, до того ж запевнив, що він не порушував ПДР, ближнє світло фар у його автомобілі увімкнене, у зв`язку з чим в подальшому працівник поліції та безпосередньо ОСОБА_1 разом пересвідчились у наявності несправності транспортного засобу.

На повторну вимогу поліціянта пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб ОСОБА_1 знову ж таки заперечив та зазначив, що така вимога є незаконною. Після чергової відмови водія пред`явити на вимогу поліціянта документи, заздалегідь попередивши особу, поліцейським було застосовано до ОСОБА_1 захід примусу, передбачений ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», і лише після цього останнім було пред`явлення посвідчення водія, в той час як реєстраційний документ на транспортний засіб так і не був пред`явленим.

Від дачі письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, в телефонному режимі користувався послугами адвоката. Крім того, поліцейським роз`яснено позивачу права, відповідно до ст. 268 КУпАП.

Після закінчення розгляду справи, поліцейським взводу № 2 роти № 2 БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Харцизом О.А. оголошено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.03.2020 серії ДП18 № 731244, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Копію зазначеної постанови вручено ОСОБА_1 особисто під підпис. При цьому, відповідач пояснив, що штраф слід сплатити в 15-денний термін, а у разі незгоди із прийнятою постановою, позивач має право оскаржити її до суду в 10-денний термін.

Суд бере до уваги вказаний відеозапис з портативного відеореєстратора АА 00671, оскільки він відповідає вимогам, встановленим законодавством до доказів, окрім того у оскаржуваній постанові зазначено, що до останньої додається відеозапис боді-камери АА 00671.

Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно із ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

За приписами пункту 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.08.2019 по справі № 524/126/17.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час п. 9.8 ПДР визначає, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

а) у колоні;

б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів;

в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) на транспортному засобі, що буксирує;

д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Пунктом 9.9б ПДР встановлено, щоаварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Однак, оскаржувана постанова не містить чіткого переліку документів, вимогу про пред`явлення яких ОСОБА_1 не виконав, до того ж, в останній зазначено посилання на порушення особою п. 2.1 ПДР, який передбачає лише перелік документів, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в той час, коли обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, визначений п. 2.4 ПДР України. Окрім того, посилання на порушення ОСОБА_1 п. 9.8 та п. 9.9б ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, не відповідає дійсності, оскільки порушення зазначених пунктів ПДР тягне за собою відповідальність, встановлену іншими статтями КУпАП.

Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та відповідачем не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності у діях позивача складу правопорушення суд зазначає наступне.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в ст. 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 статті 283 КупАП). Відповідно до частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 126 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.07.2018 року по справі № 520/6459/17 та по справі № 214/2517/17, які суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Окрім того, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на новий розгляд .

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Харциза Олександра Анатолійовича (місцезнаходження: с. Чайки, Києво-Святошинський р-н, Київська обл., 08130) про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.03.2020 серії ДП18 № 731244 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП на новий розгляд до БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП (с. Чайки, Києво-Святошинський р-н, Київська обл., 08130).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме 210,20 грн.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. С. Сіренко