Справа № 200/4368/20-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року справа №200/4368/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Сіваченка І.В. розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року (головуючий суддя І інстанції - Арестова Л.В.), складене у повному обсязі 03 червня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області, у справі № 200/4368/20-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправним дії управління щодо зменшення позивачу встановленого розміру пенсії за віком після її перерахунку з 01 жовтня 2017року, 01 березня 2019 року та 01 липня 2019 року;

- зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з урахуванням встановленого з 31 липня 2017 року розміру пенсії за віком у сумі 5 441,98 грн. та коефіцієнту страхового стажу 0,61313 з 01 жовтня 2017 року (а.с. 1-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 67-70).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що з 31 липня 2017 року, відповідачем проведено кілька разів перерахунок його пенсії, якій він вважає протиправними в частині перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середньої показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, що призвело до її зменшення порівняно з пенсією, обчисленою до 01 жовтня 2017 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Вважає такий перерахунок протиправним, зазначає, що відповідно до норм діючого законодавства у разі проведеного перерахунку пенсії вона зменшується, пенсію виплачується у раніше встановленому розмірі та те, що його пенсія (у спірний період) не підлягає перерахунку навіть у разі змін у законодавстві.

Крім того, зазначив, що його пенсія призначена до впроваджених змін в законодавстві, відтак коефіцієнт його стажу має обраховуватись у раніше встановленому розмірі, тобто 1,35% (а.с. 73-76).

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с. 9-10).

17 січня 2020 року позивач звернувся до управління відповідача з заявою, якою просив видати йому виписки розпорядження про призначення (перерахунки) йому пенсії до 01 жовтня 2017 року, з 01 жовтня 2017 року та 01 березня 2019 року (а.с. 11).

Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 січня 2020 року, позивача повідомлено, що він перебуває на обліку в управлінні відповідача з 31.07.2017 року як одержувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах за нормами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 18 серпня 2017 року до пенсії було встановлено підвищення службовцям армії, виконуючим інтернаціональні обов`язки, та розмір пенсії став складати - 5 941,18 грн., де:

коефіцієнт стажу - 0,45417;

коефіцієнт стажу з урахуванням кратності - 1,35 - 0,61313;

середньомісячний заробіток - 8 875,74 грн.;

розмір пенсії за віком - 5 441,98 грн.;

доплата за понаднормовий стаж - 131,20 грн.;

загальний розмір пенсії - 5 573,18 грн.;

державна адресна допомога служ. армії, викон. інтер обов`язки - 40,00 грн.;

підвищення служ. армії, викон. інтер обов`язки - 328,00 грн.;

загальний розмір пенсії з урахуванням підвищень - 5 941,18 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII внесено зміни в Закон № 1058-ІV, що передбачає низку змін у призначенні пенсій.

Розмір пенсії, обчислений 01.10.2017 року залишався складати 5 941,18 грн., де:

коефіцієнт стажу - 0,45417;

середньомісячний заробіток - 8 875,74 грн.;

розмір пенсії за віком - 4 031,09 грн.;

доплата за понаднормовий стаж - 131,20 грн.;

загальний розмір пенсії - 4 162,29 грн.;

державна адресна допомога служ. армії, викон. інтер обов`язки - 40,00 грн.;

підвищення служ. армії, викон. інтер обов`язки - 363,00 грн.;

доплата до старого розміру на 01.10.2017 - 1 375,89 грн.

Отже, з 01 жовтня 2017 року позивачу здійснено масовий перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % ,що встановлено коефіцієнт стажу - 0,45417 .

З 01 грудня 2018 року було проведено масовий перерахунок пенсії у зв`язку підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при якому розмір пенсії позивача знов не змінився - 5 941,18 грн., де:

коефіцієнт стажу - 0,45417;

середньомісячний заробіток - 8 875,74 грн.;

розмір пенсії за віком - 4 031,09 грн.;

доплата за понаднормовий стаж - 131,20 грн.;

загальний розмір пенсії - 4 162,29 грн.;

державна адресна допомога служ. армії, викон. інтер обов`язки - 40,00 грн.;

підвищення служ. армії, викон. інтер обов`язки - 374,25 грн.;

доплата до старого розміру на 01.10.2017 - 1 364,64 грн.

З 01 березня 2019 року знов було проведено перерахунок пенсії позивачу, розмір пенсії не змінився та складав - 5 941, 18 грн., де:

коефіцієнт стажу - 0,45417;

середньомісячний заробіток - 10 406,46 грн.;

розмір пенсії за віком - 4 716,38 грн.;

доплата за понаднормовий стаж - 131,20 грн.;

загальний розмір пенсії - 4 847,58 грн.;

державна адресна допомога служ. армії, викон. інтер обов`язки - 40,00 грн.;

підвищення служ. армії, викон. інтер обов`язки - 374,25 грн.;

доплата до старого розміру на 01.10.2017 - 679,35 грн. (а.с. 12-13)

Позивач не погодившись з висновками щодо обчислення його пенсії, вважаючи, що коефіцієнт стажу з урахуванням кратності має залишатись у розмірі 1,35 %, звернувся до суду з даним позовом.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що зміни в законодавстві щодо зменшення при перерахунку пенсії з 01.10.2017 коефіцієнта страхового стажу, який застосовується для обчислення розміру пенсії, пенсіонерам, яким вже було призначено пенсію до 01.10.2017, є порушенням норм ст.ст. 22, 58 Конституції України.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно здійснив перерахунок пенсії позивачу 01 жовтня 2017 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання управління повернути позивачу індивідуальний коефіцієнт стажу з застосуванням кратності 1,35 з 01 жовтня 2017 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із перерахунком пенсії позивачу на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII. Під час перерахунку було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Позивач вважає, що має застосовуватися величина, яка була визначена раніше, під час призначення пенсії - 1,35%.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відповіді пенсійного органу та матеріалів пенсійної справи (а.с. 47) при призначенні пенсії позивачу 31 липня 2017 року та для обчислення розміру пенсії позивача відповідно до статті 25 Закону № 1058-IV враховано коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

З матеріалів справи видно, що з урахуванням наведених норм при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2017 року, до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З урахуванням внесених Законом №2148-VIII змін до статті 25 Закону № 1058-IV з 01 жовтня 2017 року коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Також, Законом №2148-VIII доповнено Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пунктом 4-3, яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Пунктом 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року, страхового стажу в розмірі 1,35%.

Аналіз вищезазначених норм Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV свідчить про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі первинного призначення пенсії, застосовується величина 1,35%.

Оскільки пенсія позивачу була призначена 31 липня 2017 року, відповідач здійснив її перерахунок з 01 жовтня 2017 року відповідно до пункту 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відтак, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року (та подальші) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.

Суд звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, яку позивач вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість, позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії останньої, оскільки внаслідок проведеного перерахунку пенсія позивача не змінилась.

Після трьох перерахунків пенсії (01 жовтня 2017 року, 01 березня 2019 року, 01 липня 2019 року) розмір пенсії залишився незмінним, відтак, посилання позивача, що його пенсія змінилась у бік зменшення є хибним.

При цьому, встановлення доплати до старого розміру пенсії (з моменту призначення) і є захистом прав позивача на отримання пенсії у розмірі не меншому ніж при її призначенні, як і наполягав позивач в апеляційній скарзі.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що чинним законодавством не встановлено право позивача самостійно визначати індивідуального коефіцієнту для призначення/перерахунку пенсії, це є виключними повноваженнями органу Пенсійного фонду України.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволені вказаних позовних вимог.

Посилання позивача на практику Верховного Суду у справах 232/1608/12,№826/8853/18, № 711/4343/19 судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, як такі, що не є тотожними з матеріалами даної справи.

Посилання позивача на зворотну дію в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України №1058 та у зв`язку із цим порушення ст. 58 Конституції України Суд відхиляє.

Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, що виключає зворотну дію закону в часі.

Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.

З огляду на вищенаведене, Суд дійшов висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №822/3781/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За змістом статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Донецького окружного адміністративного суду необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 200/4368/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 29 липня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко