Справа № 380/4252/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4252/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Наталії Іванівни розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с. Давидів, вул. Незалежності, 1 А) з вимогами:

визнати бездіяльність Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області протиправною щодо ненадання ОСОБА_1 публічної інформації на запит від 05 квітня 2020 року;

зобов`язати Давидівську сільську раду об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області надати ОСОБА_1 публічну інформацію в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», на його запит від 05 квітня 2020 року, зареєстрований за вх. № 743 від 07 квітня 2020 щодо наявності земельних ділянок державної та комунальної власності, які можуть бути використані під забудову з відображенням їх місця розташування з врахуванням також не сформованих земельних ділянок.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 05.05.2020 позивач звернувся з запитом на отримання публічної інформації до Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області, стосовно надання публічної інформації щодо наявності земельних ділянок державної або комунальної власності, які ще ненадані в користування та можуть бути використані на території Давидівської Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області. Позивач вважає, що відповідь від 15.05.2020 вих.№1010 та 21.05.2020 вих.№1069 за підписом заступника сільського голови Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади В.О. Рекшинського, є неправомірними, оскільки наведені необгрунтовані підстави для відмови від надання інформації, а саме ненадання інформації щодо наявності земельних ділянок державної та комунальної власності, які можуть бути використані під забудову. Позивач просить суд позов задоволити повністю.

Ухвалою суду від 05.06.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

На адресу суду 25.06.2020 за вх. № 31888 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги заперечує повністю. Зазначив, що відповідачем було надано ОСОБА_1 відповідь на запит, що стосується надання інформації. Також відповідачем було повідомлено позивача про те, що відповідач не володіє іншою запитуваною інформацією, оскільки інформація в сільській раді відсутня. У письмовому відзиві зауважив, що запитувана у інформаційному запиті інформація не могла бути надана відповідачем, оскільки не створена останнім в процесі виконання своїх обов`язків та не задокументована будь-якими засобами, на будь-яких носіях. Суть запиту повинна зводитися до прохання надати інформацію, якою володіє розпорядник, зокрема, Давидівська сільська рада об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області, на момент звернення із запитом про надання останньої, а не якою вона може володіти в майбутньому. Крім того, Закон України «Про доступ до публічної інформації» надає право доступу до вже існуючої інформації (документів) і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації. Відповідач просить суд відмовити у задоволені позовної заяви.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

05.05.2020 ОСОБА_1 звернувся з запитом на отримання публічної інформації до Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області (зареєстрований вх.№743 від 07.05.2020), стосовно надання публічної інформації щодо наявності земельних ділянок державної або комунальної власності, які ще ненадані в користування та можуть бути використані на території Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області.

03.05.2020 позивач надіслав електронний інформаційний запит на отримання публічної інформації до Державної Служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до відповіді від 06.05.2020 вих.№ 383/0-0.13-506/69-20 в.о. начальника відділу звернень громадян та доступу до публічної інформації Л.Лобань. інформаційний запит на публічну інформацію був переадресований належним розпорядникам інформації: Головному управлінню Держкадастру у Львівській області, Давидівській сільській раді.

13.05.2020 вих. № ПІ 130/1-163/0/63-20 в.о. начальник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області А.Зозуля засобами поштового зв`язку надав відповідь на електронний інформаційний запит на отримання публічної інформації, в якій зазначено, що станом на 01.05.2020 на території Пустомитівського району не зарезервовані земельні ділянки для учасників АТО. У відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р. наказом Головного управління від 20.12.2018 №13-6873/16-19-СГ за відповідним актом приймання -передачі від 22.12.2018 Давидівській сільській об`єднаній територіальній громаді було передано в комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності 779,9020 га. Питання щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян належить Давидівській сільській раді.

15.05.2020 за вих. №1010 за підписом заступника сільського голови Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади В.О. Рекшинського на інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.05.2020 надана відповідь позивачу з зазначенням загальних норм права, що стосується земельних правовідносин та повідомлено, що Закон не містить визначення поняття «вільні земельні ділянки» та оскільки земельні ділянки від забудови не сформовані відповідно до вимог чинного законодавства, то інформація про їх наявність в сільській раді відсутня.

Аналогічна відповідь від 21.05.2020 вих.№1069 за підписом заступника сільського голови Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади В.О. Рекшинського була надіслана на електронну адресу позивача стосовно розгляду його електронного інформаційного запиту на отримання публічної інформації.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, щодо розгляду запиту від 05.04.2020, зареєстрованого за вх. № 743 від 07.04.2020 щодо наявності земельних ділянок та комунальної власності, позивач для захисту своїх прав звернувся з цим позовом до суду.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), відповідно до статті 1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону № 2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ст.14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації, у тому числі, зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.1 статті 22 № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Отже, ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" містить вичерпний перелік випадків, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 2,3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі. (ч.4,5 ст. ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації")

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) відповідно до ч.1 статті 10 якого сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 3 статті 10 Закон № 280/97-ВР представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно ч.1, 2 ст. 12 Законом України 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень; громадян та їх об`єднань.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Згідно з ч.5 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із запитом від 05.05.2020 до голови Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області щодо надання ОСОБА_1 публічної інформації, в якому просив надати інформацію щодо наявності земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути використані під забудову на території Давидівської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області.

За результатами розгляду запиту, 18.05.20120 засобами поштового зв`язку позивач отримав лист Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області від 15.05.2020 за 1010 за підписом заступника сільського голови Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області на запит на отримання публічної інформації від 05.05.2020 з зазначенням загальних норм права, що стосується земельних правовідносин та повідомлено, що Закон не містить визначення поняття «вільні земельні ділянки» та оскільки земельні ділянки від забудови не сформовані відповідно до вимог чинного законодавства, то інформація про їх наявність в сільській раді відсутня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Системно проаналізувавши наведені законодавчі приписи, суд вбачає, що саме вказані органи згідно з їхньою компетенцією зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що саме відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а тому зобов`язаний надати на відповідний запит позивача інформацію про наявність на території Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області земельних ділянок, не переданих у користування, що можуть бути використані під забудову житлового будинку.

Із системного аналізу вказаних статей убачається, що сільські, селищні, міські ради є розпорядником запитуваної інформації, яка за своїм правовим статусом є публічною.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду від 05.11.2019 у справі №359/7966/16-а.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації від 29.09.2016 року №10 складовою комунального майна є земля (частина 1 статті 142 Конституції України, частина 1 статті 60 Закону Про місцеве самоврядування в Україні ). Відповідно, не може бути обмежено доступ до інформації про земельні ділянки, комунальної власності в тому числі і несформовані, які можуть бути використані для будівництва житлового будинку.

Відповідно до підпункту 12.3 пункту 12 цієї постанови, якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Суд зазначає, що надання відповіді на запит позивача на інформацію підтверджує статус відповідача, як розпорядника публічної інформації. В разі невизнання запитуваної інформації як публічної заступника голови Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Рекшинський В.О. мав можливість, враховуючи положення статті 22 Закону №2939-VІ відмовити у наданні такої інформації. А в разі не володіння інформацією, але відаючи до повноважень якого саме органу належить надання такої публічної інформації, відповідач повинен був направити запит належному розпоряднику. Проте, дані повноваження відповідачем не були реалізовані.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові 06 вересня 2019 року по справі №522/15736/17, адміністративне провадження №К/9901/18188/18, за подібних спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії ,- задоволити повністю .

Визнати бездіяльність Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області протиправною щодо ненадання ОСОБА_1 публічної інформації на запит від 05 травня 2020 року.

Зобов`язати Давидівську сільську раду об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області надати ОСОБА_1 публічну інформацію в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», на його запит від 05 травня 2020 року, зареєстрований за вх. № 743 від 07 травня 2020 щодо наявності земельних ділянок державної та комунальної власності, які можуть бути використані під забудову з відображенням їх місця розташування з врахуванням також не сформованих земельних ділянок.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.