Справа № 520/5439/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Чудних С.О.

29 липня 2020 р.Справа № 520/5439/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

27.04.2020 року позивач Департамент територіального контролю Харківської міської ради (далі Департамент) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віктора Гончаренка щодо невинесення постанови про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020 року (вих. № 7710 від 13.03.2020 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) від 21.10.2019 року серії АА № 005183 завідувачем сектору інспекційної роботи № 2 - інспектором з паркування Інспекції з паркування Департаменту Охріменком О.А. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до постанови серії АА № 005183 вона дійсна для пред`явлення протягом 3 років з наступного дня після набрання нею законної сили, набрала законної сили 29.10.2019 року. У зв`язку з добровільним невиконанням вказаної постанови, вона 17.02.2020 року направлена до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області разом із заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання постанови. Поряд із тим, державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якименком Є.О. 13.03.2020 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу (позивачу) без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що виконавчий документ складено з порушенням п. 2 ч. 4. Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), тобто пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання. 26.03.2020 року в порядку Закону № 1404-VIII позивачем направлено на адресу відповідача скаргу на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за результатами розгляду якої, позивачем отримано лист від 06.04.2020 року № 9336 (вх. № 5376/0/39-20 від 09.04.2020 року), згідно з яким, дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якименка Є.О. визнано законними, тобто повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено відповідно до норм чинного законодавства.

За таких обставин, позивач вважає лист неправомірним, а свої права порушеними.

Не погоджуючись із вимогами позивача, у відзиві на адміністративний позов відповідач вказує, що позивачем порушені приписи чинного законодавства стосовно строків звернення до виконання постанови про адміністративне правопорушення, внаслідок чого відповідачем були вчинені дії, передбачені Законом № 1404-VIII.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 року у задоволенні позовних вимог Департаменту відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що процедура проведення перевірки виконавчого провадження відповідачем дотримана, а прийнята за її результатами постанова про перевірку містить всі необхідні реквізити, та відповідає вимогам закону. Крім того, оскільки стягнення коштів в зазначеному провадженні було на користь держави, суд визначився, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання становить 3 місяці.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення вимог його адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує аналогічними доводами, що наведені ним у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач фактично посилається на наведеним ним у заявах по суті в суді першої інстанції, та просить залишити апеляційну скаргу Департаменту без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Згідно зі ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів від 21.10.2019 року серії АА № 005183, яка набрала законної сили 29.10.2019 року /а.с. 12/, завідувачем сектору інспекційної роботи № 2 - інспектором з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Охріменко О.А. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. /а.с. 11/.

У зв`язку з невиконанням вказаної постанови, вона 17.02.2020 року направлена до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Банківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області разом з заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового її виконання /а.с. 16/, та відповідно до даних пошукової системи ПАТ «УКРПОШТА» (поштовий ідентифікатор 174) отримана останнім 18.02.2020 року /а.с. 189/.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якименко Є.О. від 10.03.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61496639 з виконання постанови АА № 005183 від 21.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 255,00 грн. /а.с. 77/. Доказів отримання Департаментом зазначеної постанови матеріали справи не містять.

Постановою в.о. начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.03.2020 року про перевірку ВП № 61496639, - державному виконавцю відділу Якименко Є.О. постановлено скасувати постанову про відкриття ВП № 61496639 та повідомити стягувача про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. б ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII /а.с. 79/. Доказів отримання Департаментом зазначеної постанови матеріали справи не містять.

13.03.2020 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Якименко Є.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з невідповідністю його вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, а саме: пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання /а.с. 18/.

26.03.2020 року в порядку Закону № 1404-VIII позивачем направлено на адресу відповідача скаргу на зазначене повідомлення, в якій Департамент просив застосувати заходи контролю за рішеннями, діями державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якименка Є.О., скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020 року (вих. № 7710 від 13.03.2020) та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови АА № 005183 від 21.10.2019 року /а.с. 19-22/.

На зазначену скаргу, 09.04.2020 року позивачем отримано лист від 06.04.2020 № 9336, згідно з яким, дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якименка Є.О. визнано законними, тобто повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено відповідно до норм чинного законодавства. Обґрунтований означений лист тим, що стягувачем Департаментом пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання /а.с. 24-25/.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначені Законом № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги, які ставляться до виконавчого документа, де в частині 1 зазначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частина 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII зазначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII указує, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу», № 1404-VIII та з метою встановлення єдиного механізму витребування і проведення перевірки виконавчих проваджень розроблено Порядок витребування та проведення перевірки виконавчого провадження, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 136/5 від 01.12.2004 року (далі - Порядок № 136/5).

Відповідно до п. 1.2 Порядку № 136/5 він поширюється на всі виконавчі провадження, які перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби (далі - орган ДВС), у тому числі на зведені виконавчі провадження.

Пунктом 3.1 Порядку № 136/5 перевірити законність виконавчого провадження мають право: директор Департаменту ДВС та його заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів ДВС; начальники регіональних органів ДВС, їх заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні підрозділів примусового виконання рішень цих органів та територіальних органів ДВС, що їм підпорядковані.

Про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова (п. 3.2 Порядку № 136/5).

Відповідно до п. 3.8 Порядку № 136/5 про результати перевірки виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребовувала, виноситься постанова, що є обов`язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами органів ДВС.

У постанові зазначаються:

підстави здійснення перевірки даного виконавчого провадження;

в мотивувальній частині - коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства.

в резолютивній частині надається висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні; визначається особу, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення); особу, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

встановлюється строк виконання даної постанови; інша необхідна інформація; коло осіб, яким надсилаються копії постанови та порядок її оскарження.

У постанові про результати перевірки виконавчого провадження за скаргою на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесеної за результатами розгляду скарги дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб ДВС чи при оскарженні постанови про повернення перевірки, витребування та результати перевірки виконавчого провадження зазначаються:

в мотивувальній частині правові висновки оскаржуваної постанови з урахуванням вимог чинного законодавства;

в резолютивній частині підлягає скарга задоволенню чи ні; у разі задоволення скарги вирішується питання про скасування оскаржуваної постанови; визначається особу, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення виявлених недоліків; особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; встановлюється строк виконання даної постанови; інша необхідна інформація, коло осіб, яким надсилаються копії постанови та порядок її оскарження.

Системно аналізуючи наведені вище правові норми, колегія суддів зазначає, що, в розумінні ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII та положень Порядку № 136/5, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, а також за результатами розгляду скарги стягувача на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, начальник відділу виносить вмотивовану постанову, якою має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом, або визнати дії або рішення державного виконавця такими, що вчинені згідно закону.

Як установлено судовим розглядом, в межах даного адміністративного спору позивач, в порядку ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII, звернувся до відповідача із скаргою, за наслідками розгляду якої, суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення (постанову), в той час, як останній протиправно направив Департаменту відповідь у формі листа від 06.04.2020 року № 9336.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з оцінкою усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв, принципів, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій (ст. 2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаному критерію для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів, не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, зазначає про те, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII та положеннями Порядку № 136/5, та без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про незаконність дій начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віктора Гончаренка щодо неприйняття процесуального рішення, передбаченого ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII.

При цьому, частково задовольняючи вимоги адміністративного позову Департаменту, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Крім того, відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Колегія суддів зауважує, що прийняття відповідного управлінського рішення (постанови) при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень або за результатами розгляду скарги стягувача на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, в розумінні ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII, віднесено до компетенції начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Департаменту в частині, якою він просить визнати незаконними дії начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віктора Гончаренка щодо невинесення постанови про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020 року, оскільки прийняття відповідного рішення про скасування постанови/іншого процесуального документу державного виконавця або визнання його дій або рішень такими, що вчинені згідно закону, є дискреційними повноваженнями начальника відділу.

Оскільки наведені вище обставини залишені судом поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, частково задовольняючи вимоги апеляційної скарги Департаменту, скасовує судове рішення та приймає нове про часткове задоволення вимог позивача.

Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині < > є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про часткове задоволення вимог Департаменту, колегія суддів приймає рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 2.627,50 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Визнати протиправними дії начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віктора Гончаренка щодо неприйняття процесуального рішення, передбаченого ч. 3 ст. 74 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», за результатами розгляду скарги Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 26 березня 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) () на користь Департаменту територіального контролю Харківської міської ради () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2.627,50 грн. (дві тисячі шістсот двадцять сім гривень 50 копійок).

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова складена і підписана 29 липня 2020 року.