Справа № 740/1262/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 740/1262/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ковальова Т.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Котлобай Костянтина Вікторовича на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2020 (м. Ніжин, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача - інспектор взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Котлобай Костянтин Вікторович, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора Котлобай К.В. щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та скасувати вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2259501 від 17 березня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він нібито 17.03.2020 в с.Красилівка на 113 км а/д М-01 керував автомобілем зі швидкістю 98 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 48 км/год. Швидкість зафіксовано TRUCAM LTI 20/20 ( TC000535 ), чим порушив п.12.4 ПДР України. Зазначає, що вказане правопорушення він не вчиняв, його заяви та клопотання інспектором проігноровані. Він просив надати йому для ознайомлення будь-які докази, які б свідчили про факт порушення ним ПДР, однак ніяких доказів йому надано не було, на підтвердження факту вчинення ним адміністративного правопорушення та не надано жодного доказу про наявність його вини.

Третьою особою подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що постанова у вказаній справі відповідає вимогам КУпАП і при її винесенні інспектор діяв на підставі та в межах повноважень та спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Обставини, зазначені позивачем в позовній заяві, не відповідають дійсності, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. В якості доказу надав сертифікат лазерного вимірювача швидкості Tru CAM LTI 20/20 та диск з відеофіксацією події.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2020 позовні вимоги задоволено частково. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2259501 від 17.03.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді 255 грн штрафу скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Вказує, що надані до суду докази (фото з приладу TruCam) є фіксацією оскаржуваної події, яка дозволяє через призму ретроспективності встановити та дослідити обставини справи, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між об`єктивними обставинами справи та прийнятим рішенням щодо винесення оскаржуваної постанови.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Котлобай К.В. 17 березня 2020 року складено постанову серії ЕАК №2259501 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1ст.122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 255 грн (а.с.7).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 17.03.2020 о 13 год 49 хв на 113 км а/д М-01 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 98 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 48 км/год. Швидкість зафіксовано TRUCAM LTI 20/20 ( TC000535 ), чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази не тільки того, що позивач рухався по дорозі у межах населеного пункту, а й що на цій дорозі діють вимоги ПДР України, що визначають порядок руху в населених пунктах, зокрема й швидкісний режим.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення, зокрема, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів дійшла висновку, що при складанні процесуального документа порушень з боку уповноваженої особи щодо порядку оформлення оскаржуваної постанови не вбачається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності.

Лазерний вимірювач, яким було зафіксовано перевищення швидкості позивачем, сертифікований та може бути застосований у вимірюванні швидкості. Встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruСАМ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Наведене підтверджено копією свідоцтва про повірку від 30.09.2019 року та копією Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, що додані до справи. Крім того, відповідач склав постанову на місці вчинення правопорушення, оскільки Законом передбачене скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підставі зазначеного, колегія суддів зазначає, що покази приладу TruСАМ LТ 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Наразі, при розгляді даного позову, позивач просить суд взяти до уваги, як доказ власні його заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних - він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Крім того, позивачем не спростовано, що працівник поліції представився, пояснив причини зупинки ТЗ, роз`яснив позивачу його права, вказав на порушення, оглянув документи на місці, біля авто позивача склав постанову, яку було вручено позивачу та роз`яснено порядок і строк її оскарження.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, скаржником надано не було.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адмінвідповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що з досліджених матеріалів фото-відеофіксування не надано належних доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема, розміщення дорожніх знаків (5.45 чи 5.47), відеозаписи, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення на вказаному у постанові відрізку ділянки дороги 113 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, де розташоване с.Красилівка Козелецького району.

При цьому, зміст вказаних записів зводиться до фіксації інспектором «Літош» на прилад Tru Cam LTI 20/20 серії № ТС00535 рух автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , зі швидкістю 98 км/год.

Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Разом із тим, колегія суддів вказує, що дослідивши інформацію з відкритих джерел інтернет, зокрема Google maps, встановлено, що 113 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі де і було зупинено позивача, припадає на територію с.Красилівка Козелецьгого та даний населений пункт з обох боків має знак 5.45, тобто позначено початок населеного пункту де діють вимоги ПДР України, що визначають порядок руху в населених пунктах, зокрема й швидкісний режим.

Беручи до уваги з`ясовані обставини у своїй сукупності з матеріалами справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Котлобай Костянтина Вікторовича задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2020 - скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна