Справа № 640/8723/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Київ № 640/8723/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового про адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Українська залізниця»
до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач, АТ «Укрзалізниця»), в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, Печерське РВ ДВС), в якому просило суд: визнати неправомірною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403.

В обгрунтування поданого позову позивач посилався на те, що 25.03.2020 АТ «Укрзалізниця» отримало постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС Коваль Л.І. від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403 з примусового виконання постанови №60761232 від 03.12.2019 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8 717,88 грн. При цьому, не зважаючи на те, що 19.03.2020 виконавче провадження №61408403 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», Акціонерне товариство не погоджується із постановою від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403 з мотиву її протиправності. Так, позивач зазначив, що АТ «Укрзалізниця» на день набрання чинності (тобто, 20.10.2019) Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» було включено до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. У контексті з наведеним позивач вважає, що на нього поширюється норма ч. 3 розд. ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.10.2019 №145-ІХ, за змістом якої забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. На переконання позивача виконавчий документ у такому випадку мав бути повернути державним виконавцем стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/8723/20 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку, визначеному ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від відповідача через канцелярію суду надійшли відзив на позовну заяву та додаткові матеріали (зокрема, інформаційні довідки з Автоматизованої системи виконавчого провадження по виконавчим провадженням №60761232 і №61408403). Свої заперечення проти позову відповідач мотивував наступним. На виконання до Печерського РВ ДВС стягувачем був пред`явлений наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/4185/19 від 07.11.2019 про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь AT « ДТЕК Західенерго» суми коштів у розмірі 87 178,78 грн. Державним виконавцем Відділу за такою заявою стягувача 03.12.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №60761232), копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та виконання. Згодом до Відділу надійшла заява боржника (АТ «Укрзалізниція») за вх. №13000 від 25.02.2020 разом із платіжним дорученням №309 від 20.02.2020 щодо сплати заборгованості в повному обсязі. Крім того, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №61408403 з примусового виконання описаної вище постанови Печерський РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.12.2019 ВП №60761232 в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь держави виконавчого збору у розмірі 8 717,88 грн. А саме керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403 з примусового виконання постанови ВП №60761232, виданої 03.12.2019. Вказану постанову та дії державного виконавця відповідач вважає правомірними, вчиненими у порядку та у спосіб визначений чинним законодавством. Що стосується посилань позивача на зміст ч. 3 розд. ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.10.2019 №145-ІХ, то відповідач навів свою позицію про те, що приписи зазначеної норми Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» не передбачають заборону (більше того містять пряму вказівку на можливість) стягнення грошових коштів із об?єктів державної власності, що не підлягають приватизації, тобто із АТ «Укрзалізниця». Крім того, на думку відповідача, у переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані відсутній ідентифікаційний код позивача. Таким чином, державний виконавець діяв у відповідності до чинного законодавства.

У призначене судове засідання 15.07.2020 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги повністю з підстав та мотивів, наведених у тексті позову. У цьому ж судовому засіданні представник позивача надав суду письмову заяву про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, за відсутності представників Акціонерного товариства та за наявними у справі матеріалами.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у призначені судові засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дати, час та місце судових засідань. Натомість у тексті прохальної частини свого відзиву відповідач заявив про розгляд цієї справи без участі представника Печерського РВ ДВС.

15.07.2020 у судовому засіданні суд на підставі ч.3 ст.194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наданих сторонами документів і матеріалів та згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження (вільний доступ до якої надано на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors), 28.02.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов?ю Іванівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403 з виконання виконавчого документу - постанови цього ж органу державної виконавчої служби №60761232 від 03.12.2019 про стягнення з АТ «Укрзалізниця» () на користь держави (в особі стягувача - Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) у сумі 8 717,88 грн.

За змістом цієї постанови від 28.02.2020 при її прийнятті державний виконавець керувався нормами ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 27 Закону України «Про виконавче провадження".

Вказана постанова від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403 була надіслана на адресу АТ «Укрзалізниця» разом із супровідним листом від 28.02.2020, та отримана зареєстрована відділом канцелярії позивача за вх. №Ц-13170/0/65-20 від 25.03.2020.

Дослідивши зміст наявних в Автоматизованій системі виконавчого провадження матеріалів по виконавчому провадженню №60761232, суд встановив наступне.

03.12.2019 державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. за наслідками розгляду заяви стягувача - Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/4185/19 від 07.11.2019 про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь АТ «ДТЕК Західенерго» суми коштів у розмірі 87 178,78 грн. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60761232.

Пунктом 3 цієї постанови від 03.12.2019 державним виконавцем постановлено також стягнути з боржника виконавчого збору в розмірі 8 717,88 грн.

03.12.2019 державним виконавцем Коваль Л.І. в рамках виконавчого провадження №60761232 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, за змістом якої постановлено стягнути з боржника (АТ «Укрзалізниця») на користь стягувача - Печерського РВ ДВС виконавчого збору в розмірі 8 717,88 грн., що становить 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Своїм листом (заявою) від 21.02.2020 вих. №НЮ-416 АТ «Укрзалізниця» повідомило Печерський РВ ДВС про виконання рішення суду у виконавчому провадженні №60761232, а саме - про сплату 20.02.2020 регіональною філією «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» суми заборгованості у розмірі 87 178,78 грн. на рахунок стягувача згідно платіжного доручення від 20.02.2020 №309.

Як наслідок, 26.02.2020 державним виконавцем Коваль Л.І. в рамках виконавчого провадження №60761232 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (тобто, у зв?язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Постанови про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження винесено в окреме провадження (а саме - в частині стягнення виконавчого збору винесе у виконавче провадження №61408403)

Документальних доказів оскарження постанов від 03.12.2019 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору ВП №60761232 та про закінчення виконавчого провадження ВП №60761232 сторони до суду не подали та про наявність таких суд не повідомили.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження суд також встановив, що наразі стан виконавчих проваджень №60761232 і №61408403 значиться таким, що «завершені». Відповідно тексту постанови державного виконавця Коваль Л.І. про закінчення виконавчого провадження ВП №61408403 назване виконавче провадження було закінчено також відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, станом на 20.10.2019 АТ «Укрзалізниця» () було включено до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, - що є додатком 2 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 №847-XIV, який втратив чинність 20.10.2019 у зв?язку з прийняттям Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації»» від 02.10.2019 №145-IX.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 цього Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом норм ч. 1, 2, абз. 1 ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, вимоги до виконавчих документів встановлені у ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Одночасно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно положень п. 4 і 5 розд. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції 02.01.2012 за №489/20802), що більш врегульовує дії виконавців під час вчинення виконавчих дій визначене наступне.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

У разі наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 5 Закону, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, про що зобов`язаний письмово повідомити стягувача із зазначенням підстави повернення та роз`яснити йому право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд встановив наявність на момент прийняття державним виконавцем оспорюваної постанови від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження №61408403 обставин, з якими норми ст. 4 та п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону пов?язують виникнення у державного виконавця обов?язку повернути отриманий виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

А саме, у період до 20.10.2019 АТ «Укрзалізниця» було включено до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, - що є додатком 2 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 №847-XIV.

У зв?язку з цим суд зазначає, що 20.10.2019 набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-IX.

В силу припису п. 3 розд. III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

У свою чергу умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, норма ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на викладене, суд вважає дії державного виконавця Коваль Л.І. щодо винесення 28.02.2020 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403, що були вчинені державним виконавцем на момент набрання чинності норми п. 3 розд. III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.10.2019 №145-IX, - незаконними, а саму постанову від 28.02.2020 ВП №61408403 - протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Дані висновки суду узгоджується з правовою позицією, що наведена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №640/8821/20 за схожим позовом АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 14.04.2020 №604 вбачається, що позивачем, в особі його регіональної філії «Львівська залізниця» було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2 102 грн., які слід стягнути з Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі названої регіональної філії.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34979022, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни від 28.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61408403.

Стягнути з Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34979022, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1) судовий збір в сумі 2 102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок