Справа № 520/14250/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 р. Справа № 520/14250/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року по справі № 520/14250/19 (головуючий 1 інстанції Мороко А.С., повний текст складено 27.02.2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, яка полягає у не розгляді скарги адвоката ОСОБА_1 - Спаскіна Д.А. від 01.10.2019 № 00021-3 про перегляд рішення від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20-40-58-06-20; не доведеності правомірності нарахування сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 , зазначених в податкових повідомленнях-рішеннях ГУ ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032, від 22.08.2019 № 2032 та податковій вимозі від 06.05.2019 № 62755-58; не прийняті та не надіслані за результатами розгляду скарги вмотивованого рішення, в наслідок чого фактично незаконно позбавлено ОСОБА_1 права на адміністративне оскарження рішення ГУ ДФС у Харківській області від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20-40-58-06-20 та податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги;

- зобов`язати Державну податкову службу України повторно розглянути скаргу адвоката ОСОБА_1 - Спаскіна Д.А. від 01.10.2019 № 00021-3 про перегляд рішення від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20-40-58-06-20 та зазначені у скарзі вимоги в повному обсязі, у тому числі, щодо правомірності нарахування сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 , зазначених в податкових повідомленнях-рішеннях ГУ ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0023631- 5806-2032, від 22.08.2019 № 2032 та податковій вимозі від 06.05.2019 № 62755-58;

- зобов`язати Державну податкову службу України задовольнити вимоги, зазначені в скарзі адвоката ОСОБА_1 - Спаскіна Д.А. від 01.10.2019 № 00021-3 про перегляд рішення від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20-40-58-06-20, а саме: провести перегляд рішення ГУ ДФС у Харківській області від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20-40-58-06-20 про результати розгляду скарги про перегляд податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги ОСОБА_1 , відповідно до норм Конституції України та вимог чинного законодавства України; провести перерахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 , зазначених в податкових повідомленнях-рішеннях ГУ ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032, від 22.08.2019 № 2032, за фактичною базою оподаткування (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України): загальна площа об`єкта житлової нерухомості - 474,60 кв.м. (пп. 14.1.129.1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), та нежитлової нерухомості - 34, 40 кв.м. (пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України); зменшити на 25000 грн на рік суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зазначених в податкових повідомленнях-рішеннях ГУ ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032, від 22.08.2019 № 2032, у зв`язку з тим, що у власності ОСОБА_1 відсутній об`єкт житлової нерухомості загальна площа якого перевищує 500 кв. м. (для будинку); провести перегляд податкової вимоги ГУ ДФС у Харківській області від 06.05.2019 № 62755-58;

- зобов`язати Державну податкову службу України надати позивачу у встановлений законом строк вмотивоване рішення за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_1 - Спаскіна Д.А. від 01.10.2019 № 00021-3 про перегляд рішення від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20- 40-58-06-20;

- встановити в порядку ст. 382 КАС України, судовий контроль за виконанням рішення суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як підтверджено матеріалами справи, 08.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до Східного управління Головне управління ДФС у Харківській області із заявою про надання копій рішень на податок на нерухомість за адресою: м. Харків, вул. Водолазька,3 за 2016, 2017, 2018 роки.

Листом № 9717/Ч/20-40-58-06- 20 від 14.08.2019 Головне управління ДФС у Харківській області надало позивачу завірені належним чином податкові повідомлення - рішення: № 2040-4348/1309 від 08.11.2017 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25702, 42 грн; № -2032 від 01.11.2018 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 37448, 00 грн; № 0-2032 від 04.03.2019 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 39482, 47 грн.

У вказаних податкових повідомленнях - рішеннях зазначено адреси ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . .

В позовній заяві позивач зазначає, що постановою Верховної Ради України "Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області" від 06.09.2012 № 5215-VI, територія с. Горбані була включена в межі м. Харкова. Тобто, на момент винесення Головним управлінням ДФС у Харківській області податкового повідомлення - рішення № 2040-4348/1309 від 08.11.2017 с. Горбані вже було включено в межі м. Харкова. Після включення території с. Горбані в межі м. Харкова, адреса: Харківський район, с. Горбані, вул. Придорожна, буд. 2, змінилася на адресу: м. Харків, вул. Водолазька, буд. 3 (Фрунзенський район м. Харкова). Також, ОСОБА_1 вказала, що за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована та не проживає.

У зв`язку з чим, 19.08.2019 представник позивача, Спаскін Д.А., звернувся із адвокатським запитом № 00021 до начальника Головного управління ДФС у Харківській області Рибакова М.В., в якому просив надати копії документів, підтверджуючих надсилання та вручення ОСОБА_1 за місцем її реєстрації і проживання: АДРЕСА_3 , податкових повідомлень-рішень № 2040-4348/1309 від 08.11.2017, № -2032 від 01.11.2018, № 0-2032 від 04.03.2019 та відповідних платіжних реквізитів; надати копії документів, підтверджуючих надсилання та вручення ОСОБА_1 за місцем її реєстрації і проживання: АДРЕСА_3 , податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області № 62755-58 від 06.05.2019; надати розрахунок податкових зобов`язань за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами за 2016, 2017, 2018 роки, зазначених у вказаних податкових повідомленнях - рішеннях.

В листі № 20956/ФОП/20-40-58-06-20 від 23.08.2019 Головне управління ДФС у Харківській області повідомило позивача про те, що згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 значиться: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 509,00 кв.м. ОСОБА_1 нараховано податкові повідомлення - рішення за 2016-2018 роки. Податкове повідомлення - рішення № 2032 від 22.08.2019 на суму 35720,84 грн (лист № 10233/Ч/20-40-58-06-20 від 23.08.2019); податкове повідомлення - рішення № 2040-4348/1309 від 08.11.2017року на суму 25702,42 грн - відкликано (лист № 10233/Ч/20-40- 58-06-20 від 23.08.2019); податкове повідомлення - рішення № -2032 від 01.11.2018 за 2017 рік на суму 37448,00 грн; податкове повідомлення - рішення № 0-2032 від 04.03.2019 за 2018 рік на суму 39482,47 грн. Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік ОСОБА_1 : (509,0-120) х 27,56+25000 = 35720,84 грн, де 509,00 - площа житлового будинку; 120,00 - сума зменшення, яка застосовується для власників житлових будинків, 27,56 - ставка податку за 2016 рік (2 % * 1378,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2016), 25000,00 - сума збільшення на рік за об`єкт, який перевищує 500 квадратних метрів (для будинку) (податкове повідомлення - рішення від 22.08.2019 року № 2032). Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік ОСОБА_1 : (509,0-120) х 32,00+25000 = 37448,00 грн, де 509,00 - площа житлового будинку; 120,00 - сума зменшення, яка застосовується для власників житлових будинків, 32,00 - ставка податку за 2017 рік (1 % * 3200,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2017), 25000,00 - сума збільшення на рік за об`єкт, який перевищує 500 квадратних метрів (для будинку) (податкове повідомлення - рішення від 01.11.2018 № -2032). Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік ОСОБА_1 : (509,0-120) х 37,23+25000 = 39482,47 грн, де 509,00 - площа житлового будинку; 120,00 - сума зменшення, яка застосовується для власників житлових будинків, 37,23 - ставка податку за 2018 рік (1 % *3723,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2017), 25000,00 - сума збільшення на рік за об`єкт, який перевищує 500 квадратних метрів (для будинку) (податкове повідомлення - рішення від 04.03.2019 № 0-2032). Податкові повідомлення-рішення надіслані ОСОБА_1 за місцем податкової адреси (місцем реєстрації), а саме: АДРЕСА_2 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку статті 42 ПК України. Рекомендований лист повернувся в відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Також, із вказаним листом податковою інспекцією надано позивачу завірені належним чином копії податкових повідомлень - рішень та підтвердження документів про відправку, копію податкової вимоги.

28.08.2019 представник позивача, Спаскін Д.А., звернувся із скаргою № 00021-1 до начальника Головного управління ДФС у Харківській області Рибакова М.В., в якій просив провести перегляд податкових повідомлень-рішень № 2040-4348/1309 від 08.11.2017, № -2032 від 01.11.2018, № 0-2032 від 04.03.2019: провести перерахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 , зазначених у вказаних податкових повідомленнях - рішеннях, за фактичною базою оподаткування: загальна площа об`єкта житлової нерухомості - 474,60 кв.м та нежитлової нерухомості - 34,40 кв.м.; у зв`язку з тим, що у власності ОСОБА_1 відсутній об`єкт житлової нерухомості загальна площа якого перевищує 500 кв. м. (для будинку), суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зменшити на 25000,00 грн на рік; провести перегляд податкової вимоги № 62755-58 від 06.05.2019

Головне управління ДПС у Харківській області в листі № 1291/ФОП/20-40-58-06-20 від 25.09.2019 повідомило позивача про вказаний вище розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 роки. Податкові повідомлення-рішення надіслані ОСОБА_1 за місцем податкової адреси (місцем реєстрації), а саме: АДРЕСА_2 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку статті 42 ПК України. Рекомендований лист повернувся в відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

01.10.2019 представник позивача, Спаскін Д.А., звернувся із скаргою № 00021-3 до голови ДПС України, в якій просив розглянути скаргу про перегляд рішення від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20- 40-58-06-20; провести перегляд рішення від 25.09.2019 № 1291/ФОП/20-40-58-06-20 про результати розгляду скарги про перегляд податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги ОСОБА_1 , відповідно до норм Конституції України та вимог чинного законодавства України; провести перерахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 , зазначених в податкових повідомленнях - рішеннях Головного управління ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032, від 22.08.2019 № 2032, за фактичною базою оподаткування: загальна площа об`єкта житлової нерухомості - 474, 60 кв. м., та нежитлової нерухомості - 34, 40 кв. м.; зменшити на 25000 грн на рік суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зазначених в податкових повідомленнях-рішеннях Головного управління ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032, від 22.08.2019 № 2032, у зв`язку з тим, що у власності ОСОБА_1 відсутній об`єкт житлової нерухомості загальна площа якого перевищує 500 кв.м. (для будинку); провести перегляд податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області № 62755-58 від 06.05.2019.

Рішеннями Державної податкової служби України № 6696/6/99-00-08-05-04 від 23.10.2019 та № 8041/6/99-00-08-05-04 від 01.11.2019 продовжено строк розгляду вказаної скарги до 01.12.2019.

Рішенням Державної податкової служби України № 11352/6/99-00-08-05-04 від 29.11.2019 залишено скарги адвоката Чеснокової В.М. Спаскіна Д.А. від 01.10.2019 № 00021-3 та від 15.10.2019 (вх. ДПС № 5257/6 від 03.10.2019, № 6638/6 від 15.10.2019) в частині оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032 та податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області від 06.05.2019 № 62755-58 - без розгляду, а податкове повідомлення від 22.08.2019 № 2032 - залишено без змін, а скаргу в зазначеній частині - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішенням Державної податкової служби України № 11352/6/99-00-08-05-04 від 29.11.2019 розглянуто скаргу адвоката Чеснокової В.М., Спаскіна Д.А., від 01.10.2019 № 00021-3, а тому, ознаки бездіяльності в даних спірних правовідносинах зі сторони відповідача відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Державна фіскальна служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Так, з метою виконання своїх повноважень, відповідно до статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з пунктами 55.1 та 55.2 статті 55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Оскарження рішень контролюючих органів врегульовано статтею 56 ПК України.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад

20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення у будь-який момент після отримання такого рішення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Письмові докази свідчать, що рішенням Державної податкової служби України № 11352/6/99-00-08-05-04 від 29.11.2019 розглянуто скаргу адвоката Чеснокової В.М., Спаскіна Д.А., від 01.10.2019 № 00021-3, а тому, ознаки бездіяльності в даних спірних правовідносинах зі сторони відповідача відсутні.

Судова колегія критично ставиться до посилань скаржника на те, що у податкових повідомленнях - рішеннях від 08.11.2017 № 2040-4348/1309, від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032 про сплату сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки зазначено адреси ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , однак за адресою: АДРЕСА_2 позивач не зареєстрована та не проживає, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Представник податкового органу зазначив, що податкові повідомлення - рішення були надіслані ОСОБА_1 за місцем податкової адреси (місцем реєстрації), а саме: АДРЕСА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, рекомендований лист повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Поряд з цим, суд зауважує, що згідно з пунктом 70.7 статті 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої та другої статті 55 Конституції України, статті 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відтак, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 у справі №826/4406/16, від 26 червня 2018 у справі №802/1064/17-а, від 03 липня 2018 у справі №826/16634/16.

Згідно зі статтею 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Поряд з цим, слід відмітити, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Тобто, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено. Разом з тим, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Рішенням Державної податкової служби України № 11352/6/99-00-08-05-04 від 29.11.2019 залишено скарги адвоката Чеснокової В.М. Спаскіна Д.А. від 01.10.2019 № 00021-3 та від 15.10.2019 (вх. ДПС № 5257/6 від 03.10.2019, № 6638/6 від 15.10.2019) в частині оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області від 01.11.2018 № -2032, від 04.03.2019 № 0-2032 та податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області від 06.05.2019 № 62755-58 - без розгляду, а податкове повідомлення від 22.08.2019 № 2032 - залишено без змін, а скаргу в зазначеній частині - без задоволення.

Таким чином, право позивача на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень використано у повному обсязі, як і обсяг повноважень відповідача під час розгляду скарги на ці рішення.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Рішення ДФС України про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про розгляд скарги, не порушує права платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року №826/10853/17.

Як вбачається із змісту заявленого позову та апеляційної скарги, фактично позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення, оскільки у власності ОСОБА_1 відсутній об`єкт житлової нерухомості загальна площа якого перевищує 500 кв.м., сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не повинна збільшуватись на 25000,00 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішеннями, які створюють правові наслідки для позивача є податкові повідомлення-рішення та у разі не погодження із нарахованими сумами податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки, позивач не позбавлений права звернутись із відповідним позовом з метою оскаржень рішень податкового органу, якими вони визначені..

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року по справі № 520/14250/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко