Справа № 160/5459/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2020 рокуСправа № 160/5459/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
21.05.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягає у незарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 20.02.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.02.2020 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та надав всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу роботи у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» в особливо важких і шкідливих умовах праці. Листом від 02.03.2020 року за вих. №2174/03.05-17 відповідач повідомив про відмову в призначенні пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу за Списком №1, мотивуючи тим, що станом на дату звернення стаж роботи за Списком №1 з урахуванням атестації робочих місць - 7 років 4 місяці 29 днів, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач категорично не погоджується з відмовою відповідача у призначенні пенсії, вважає, що відповідач цілком безпідставно не зарахував до пільгового стажу період його безперервної роботи з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року в доменному цеху на підприємстві ПАТ «Дніпровський меткомбінат» з підстав того, що на підприємстві не проводилась атестація робочого місця. Юридичним фактом, з яким пов`язане виникнення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є робота на посадах в особливо важких і шкідливих умовах праці, передбачені Списками, що належним чином підтверджено записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками, виданих ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». Крім того, наказом по комбінату від 26.05.1999 р. №331 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» було розпочато проведення чергової атестації робочих місць. Внаслідок скрутного фінансово-економічного становища підприємства в 1999 році чергова атестація робочих місць на комбінаті не була завершена до 20.10.1999 р. та її проведення продовжувалось до грудня 2001 року до моменту її завершення, що спростовує висновки пенсійного органу про відсутність атестації у спірний період. Крім того, у випадку несвоєчасного проведення атестації робочих місць з вини керівника підприємства, період роботи працівника в шкідливих умовах праці має бути зарахований до відповідного пільгового стажу на підставі результатів попередньої атестації робочих місць. Позивач вважає, що відповідачем свідомо прийнято неправомірне рішення про відмову у призначенні пенсії, чим порушено його законне право на пенсію із зниженням пенсійного віку. З огляду на викладене, просить відновити порушене право та задовольнити позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.
22.06.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що за матеріалами відмовної пенсійної справи загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 40 років 11 місяців 18 днів, у тому числі робота на пільгових умовах за Списком № 1 - 7 років 4 місяці 29 днів. Періоди роботи з 20.10.1999 по 05.07.2000 на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано, оскільки у цей період підприємством не проведено атестацію робочого місця «слесарь-ремонтник в доменном производстве», на якій працював позивач. Відповідач зауважив, що основою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії і виробництва в Списках № 1 і № 2; зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками № 1 або № 2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації. Відсутність хоча б однієї з цих умов не надає права робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 у спірний період працював у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на посаді «газовщик доменной печи; слесарь-ремонтник в доменном цехе». Відомості про атестацію робочого місця відсутні. Позивач надав до Головного управління з поміж інших документів довідку від 17.02.2020 № 023-485, уточнюючу особливий характер робіт, умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії, видану ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за періоди роботи з 11.03.1994 по 17.09.1994, з 20.02.1997 по 05.07.2000 за Списком № 1. У вказаній довідці зазначено, що атестація робочих місць на підприємстві проводилась на підставі наказу від 20.10.1994 № 813. Тобто, в період роботи ОСОБА_1 з 20.10.1999 по 05.07.2000 підприємством не проводилась атестація робочих місць. Тому зазначені періоди зараховані лише до загального стажу. Документи, які б свідчили про протилежне, до Головного управління не надавались. Таким чином, підстав для зарахування позивачу періоду роботи з 20.10.1999 по 05.07.2000 на посаді «газовщик доменной печи, слесарь-ремонтник в доменном производстве» у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 з 20.02.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області немає, оскільки у зазначені періоди атестація цих робочих місць у передбаченому законодавством порядку і строки підприємством не проведена. Зважаючи на викладене, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області діяло у спосіб та у порядку, визначеному чинним законодавством, не порушуючи при цьому права позивача, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» пояснень по суті позовної заяви не надано, про судове засідання повідомлено належним чином.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.02.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Лівобережний відділ обслуговування громадян в м. Кам`янське (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком.
Листом від 02.03.2020 року за вих.№2174/03.05-17 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відділ з питань призначення Управління застосування пенсійного законодавства) повідомив позивачу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного пільгового стажу станом на 20.02.2020 року.
Означене рішення відповідача обґрунтоване наступним чином:
"Довідками, уточнюючими пільговий характер роботи № 023-482, № 023-483, № 023-484, № 023-485, № 023-486 від 17.02.2020, виданими ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», підтверджено роботу за Списком № 1 - 7 років 4 місяці 29 днів, без урахування періодів відволікання від основної роботи та періоду з 20.10.1999 по 05.07.2000, який зараховано тільки до загального стажу, так як дія наказу про атестацію робочих місць № 813 від 20.10.1994 розповсюджується по 19.10.1999. Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, - атестація проводиться атестаційною комісією підприємства, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Таким чином, за наявними документами сукупний стаж роботи на пільгових умовах складає 7 років 4 місяці 29 днів (стаж враховано по 31.12.2019 згідно сплати страхових внесків), а загальний стаж роботи - 40 років 11 місяців 18 днів (враховано згідно з сплатою внесків по 31.12.2019), тому право на пенсію відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на дату звернення відсутнє".
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав незарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 20.10.1999 по 05.07.2000 у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхувння» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з пунком 2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як видно з трудової книжки НОМЕР_2, позивач працював у Дніпровському металургійному комбінаті ім. Дзержинського (наразі - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат»):
з 06.07.1989 р. по 05.08.1989 р. - машиністом конвеєра агломераційному цеху (записи 1, 2);
з 22.06.1990 р. по 29.07.1990 р. - обпалювальником вапна в агломераційному цеху №2 (записи 3, 4);
з 10.06.1991 р. по 09.08.1991 р. - горновим доменної печі в доменному цеху (записи 5, 6);
з 20.08.1992 р. по 18.12.1992 р. - горновим доменної печі в доменному цеху (записи 8, 9);
з 18.12.1992 р. по 04.03.1993 р. - водопровідником доменної печі в доменному цеху (записи 9, 10);
з 04.03.1993 р. по 29.04.1993 р. - бригадиром бункерів в доменному цеху (записи 10, 11);
з 29.04.1993 р. по 17.09.1994 р. - газовиком в доменному цеху (записи 11, 12);
з 20.02.1997 р. по 16.09.1997 р. - слюсарем-ремонтником в доменному цеху (записи 16, 17);
з 16.09.1997 р. по 06.07.2000 р. - бригадиром бункерів в доменному цеху (записи 17-19);
з 18.08.2017 р. по 31.01.2020 р. - підручним сталевара конвеєра в сталеплавильному цеху (записи 30-32).
У трудовій книжці НОМЕР_2 відсутні записи про проведені атестації робочого місця позивача.
Згідно з даними довідки, уточнюючої особливо шкідливі і особливо важкі умови праці, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 17.02.2020 р. №023-482, виданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат», позивач дійсно працював повний робочий день в агломераційному цеху з 06.07.1989 р. по 05.08.1989 р. та з 22.06.1990 р. по 24.07.1990 р. - машиністом конвеєра в агломераційному цеху та обпалювальником вапна в агломераційному цеху відповідно, що передбачено Списком № 1 розділу II постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року.
Відповідно до даних довідки, уточнюючої особливо шкідливі і особливо важкі умови праці, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 17.02.2020 р. №023-483, виданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат», позивач дійсно працював повний робочий день в доменному цеху з 10.06.1991 р. по 09.08.1991 р. - горновим доменної печі в доменному цеху, що передбачено Списком № 1 розділу IIІ підрозділу 1а постанови ГКСМ СССР №1173 від 22.08.1956 р.
Згідно з даними довідки, уточнюючої особливо шкідливі і особливо важкі умови праці, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 17.02.2020 р. №023-484, виданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат», позивач дійсно працював повний робочий день в доменному цеху з 20.08.1992 р. по 10.03.1994 р. - горновим доменної печі, водопровідником доменної печі, бригадиром бункерів в доменному цеху та газовиком доменної печі, що передбачено Списком № 1 розділу IIІ підрозділу 1а постанови КМ СССР №10 від 26.01.1991 р.
У відповідності до даних довідки, уточнюючої особливо шкідливі і особливо важкі умови праці, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 17.02.2020 р. №023-485, виданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат», позивач дійсно працював повний робочий день в доменному цеху з 11.03.1994 р. по 17.09.1994 р. та з 20.02.1997 р. по 05.07.2000 р. - слюсарем-ремонтником та бригадиром бункерів відповідно, що передбачено Списком № 1 розділу IIІ підрозділу 1а постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року.
Згідно з даними довідки, уточнюючої особливо шкідливі і особливо важкі умови праці, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 17.02.2020 р. №023-486, виданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат», позивач дійсно працював повний робочий день в конвертерному цеху з 18.08.2017 р. по 31.01.2020 р. підручним сталевара конвертера, що передбачено Списком № 1 розділу IIІ підрозділу 2 постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року.
Крім того, згідно із даними довідок, уточнюючих особливо шкідливі і особливо важкі умови праці, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 17.02.2020 р. №023-484, від 17.02.2020 р. №023-485, від 17.02.2020 р. №023-486, робочі місця атестовані: постанова по комбінату «Про атестацію робочих місць за умовами праці» №813, від 20.10.1994 р., листи головного державного експерта області по умовам праці №14/1-121 від 26.10.1999 р., №14/1-261 від 27.12.2000 р. про продовження строку дії постанови №813 від 20.10.1994 р. до 31.12.2001 р., постанова по комбінату «Про результати атестації робочих місць по умовам праці робітників конвеєрного цеху» №658 від 26.12.2012 р. № 24 від 26.12.2017 р.
Так, відомостями з трудової книжки, довідками від 17.02.2020 р. №023-482, від 17.02.2020 р. №023-483, від 17.02.2020 р. №023-484, від 17.02.2020 р. №023-485, від 17.02.2020 р. №023-486 підтверджено, що позивач працював повний робочий день у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» у період з 06.07.1989 р. по 05.08.1989 р., з 22.06.1990 р. по 29.07.1990 р., з 10.06.1991 р. по 09.08.1991 р., з 20.08.1992 р. по 18.12.1992 р., з 18.12.1992 р. по 04.03.1993 р., з 04.03.1993 р. по 29.04.1993 р., з 29.04.1993 р. по 17.09.1994 р., з 20.02.1997 р. по 16.09.1997 р., з 16.09.1997 р. по 06.07.2000 р., та з 18.08.2017 р. по 31.01.2020 р. - повний робочий день на посадах (професіях), передбачених Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
В якості підстави для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 п.1 ст. 26 цього Закону, відповідачем у листі від 02.03.2020 р. за вих.№2174/03.05-17, відзиві на позовну заяву зазначено, що стаж роботи позивача по Списку №1, з урахуванням атестації робочих місць, фактично становить 7 років 4 місяців 29 дні. Період роботи позивача з 20.10.1999 р. по 05.07.2000 р. не підтверджено результатами проведення атестації робочих місць, оскільки дія наказу про атестацію робочих місць № 813 від 20.10.1994 розповсюджується по 19.10.1999 р.
Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача, виходячи з наступного.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 чи Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відтак, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для незарахування періодів роботи працівника на такому робочому місці до пільгового стажу, що надає право на пенсію на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом України.
Зокрема, у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14) Верховний Суд України зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, суд вважає безпідставним незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» на посаді бригадира бункерів в доменному цеху з причини відсутності відомостей про проведення чергової атестації робочого місця.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року на посаді бригадира бункерів в доменному цеху у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позивач просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягає у незарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування періоду роботи позивача з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 02.03.2020 року за вих.№2174/03.05-17, про відмову у призначенні пенсії за віком як протиправне.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити пенсію з 20.02.2020 року задоволенню не підлягають, оскільки вони є такими, що заявлені передчасно та не можуть бути задоволені без здійснення відповідного нарахування пенсійним органом. Захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з 20.10.1999 року по 05.07.2000 року до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 02.03.2020 року за вих.№2174/03.05-17, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський