Справа № 580/442/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/442/20 Головуючий у І інстанції - Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у обчисленні стажу роботи Позивача в подвійному розмірі в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, обчислити та зарахувати Позивачу стаж в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в подвійному розмірі, та здійснити відповідний перерахунок, нарахування та виплату пенсії з урахуванням даного перерахунку та попередніх виплат з дати призначення пенсії, а саме з 01.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що Позивачу призначено пенсію за віком з 01.05.2019 року довічно та після призначення пенсії виявилось, що стаж обчислено Відповідачем не вірно, в зв`язку з чим він 12 грудня 2019 року звернувся з письмовою заявою до Відповідача, якою просив врахувати в подвійному розмірі стаж роботи з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні у подвійному розмірі. На думку Позивача, мотивація відмови у зарахуванні стажу у подвійному розмірі, викладена у листі Відповідача від 16.12.2019 року за вих. № 106559/03-15, про те, що в штатних розкладах Уманської районної лікарні відсутній тубкабінет, як окремий структурний підрозділ в період роботи Позивача на посаді лікаря-фтизіатра з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року, не може бути підставою для такого обчислення стажу, яке проведено Відповідачем, оскільки цим прямо порушуються його права на належне соціальне забезпечення, яке не може ставитись в залежність від суто формальних міркувань.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у обчисленні стажу роботи ОСОБА_1 в подвійному розмірі в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ - 21366538) обчислити та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) стаж в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням попередніх виплат з дати призначення пенсії, а саме з 01.05.2019 року.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що на підтвердження пільгового стажу за період роботи з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року, Позивач надав трудову книжку від 17.03.1978 року № БТ 1577426. Проте, записи в трудовій книжці Позивача за період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року не містять відомостей щодо факту його роботи у протитуберкульозному кабінеті та не підтверджують пільговий характер робіт. Додатково, на підтвердження пільгового характеру робіт, Позивачем до заяви про допризначення пенсії та на підтвердження законності вимог до позовної заяви, долучено довідку Уманської районної лікарні від 14.02.2019 року № 05-49/20. У зв`язку з невідповідністю первинним документам, листом Уманської центральної районної лікарні від 07.11.2019 року № 1022/01-30, довідку про підтвердження пільгового стажу № 05-49/20 від 14.02.2019 року, яка долучалася Позивачем при зверненні до управління та до адміністративного позову на обґрунтування законності позовних вимог, відізвано. Тому, Відповідач вважає, що його дії щодо відмови у допризначенні пенсії та зарахуванні періоду роботи Позивача з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року до страхового стажу в подвійному розмірі вчинені на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Позивач звертає увагу на те, що поліклініка є закладом охорони здоров`я, а робота лікарем-фтизіатром є роботою в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я у розумінні ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2019 року Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за призначенням пенсії за віком з необхідними документами та за результатами розгляду поданих документів, Позивачу призначено пенсію за віком.

12 грудня 2019 року Позивач звернувся з письмовою заявою до Відповідача, якою просив допризначити йому пенсію, а саме врахувати при цьому в подвійному розмірі стаж роботи з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні.

Листом від 16 грудня 2019 року № 106559/03-15 Відповідач повідомив Позивача про те, що названі вище періоди роботи зараховано до стажу в одинарному розмірі і підстав для зарахування цього стажу в подвійному розмірі немає підстав.

Вважаючи вказану відмову протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем безпідставно не враховано період роботи Позивача на посаді лікаря-фтизіатра в Уманському протитуберкульозному диспансері з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року в подвійному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» протитуберкульозні заклади - це спеціалізовані заклади охорони здоров`я, що здійснюють діагностику туберкульозу та надають лікувально-профілактичну (стаціонарну та амбулаторну) допомогу хворим на туберкульоз (протитуберкульозні диспансери, лікарні, відділення, кабінети, науково-дослідні інститути, денні стаціонари тощо).

З аналізу наведених положень нормативно-правових актів слідує висновок, що протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що протитуберкульозні кабінети, в тому числі ті, які надають амбулаторну лікувально-профілактичну допомогу хворим на туберкульоз віднесені до протитуберкульозних закладів.

Існування на базі Уманської центральної районної лікарні протитуберкульозного кабінету підтверджується, зокрема, наказом головного лікаря Уманської ЦРЛ № 117-к від 27.08.1985 року, яким з метою покращення амбулаторного обслуговування туберкульозних хворих, переведено та створено робоче місце тубкабінета на базі Уманського міськтубдиспансера; наказом головного лікаря Уманської ЦРЛ від 29.11.1985 року № 90а, яким підтверджується наявність туберкульозного відділення при Уманській ЦРЛ; протоколом № 1 від 06.10.1997 року засідання комісії по проведенню атестації робочих місць в ЛПЗ Уманського району, яким підтверджено наявність шкідливих та небезпечних факторів роботи, в тому числі в протитуберкульозному кабінеті, який затверджено головним лікарем Уманської ЦРЛ та погоджено головою профкому медпрацівників; наказом головного лікаря Уманської ЦРЛ № 74 від 28.12.1998 року «Про підсумки атестації робочих місць в ЛПЗ району», затверджено рішення засідання атестаційної комісії про підтвердження права працівників на пенсію за віком на пільгових умовах, в тому числі в протитуберкульозному кабінеті.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість доводів Відповідача, щодо відсутності протитуберкульозного кабінету у складі Уманської центральної районної лікарні.

При цьому, закон не пов`язує право особи на зарахування стажу роботи в подвійному розмірі від дотримання формальних процедур щодо оформлення структурних підрозділів лікарень.

Крім того, Відповідачем не заперечується, що Позивачем підтверджено в подвійному розмірі стаж його роботи на посаді лікаря-фтизіатра в Уманському протитуберкульозному диспансері та інші періоди роботи лікарем-фтизіатром, однак безпідставно не враховано період роботи з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року в подвійному розмірі.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Позивачем на підтвердження пільгового стажу було надано копію трудової книжки НОМЕР_3, в якій містяться записи № 11 та № 12 про прийняття Позивача на роботу до Уманської районної лікарні на посаду лікаря-фтезіатра з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року.

Оскільки у Позивача наявне право на зарахування часу роботи на посаді лікаря-фтизіатра з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року в подвійному розмірі, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у обчисленні стажу роботи Позивача в подвійному розмірі в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо позовної вимоги Позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, обчислити та зарахувати його стаж в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні в подвійному розмірі, та здійснити відповідний перерахунок, нарахування та виплату пенсії, то суд першої інстанції правомірно зазначив про наступне.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 року (скарга № 10465/83), запорукою вірного застосування - дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (у т. ч. колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання Відповідача зарахувати стаж Позивача в період з 01.08.1985 року по 05.06.2000 року на посаді лікаря-фтизіатра Уманської районної лікарні в подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії Позивача саме з дати її призначення 01.05.2019 року.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко