Справа № 640/16440/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 липня 2020 року м. Київ № 640/16440/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу»
про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправними реєстраційних дій
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 з вимогами до уповноваженої особи Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича та Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» про визнання протиправним та скасування з моменту його прийняття наказу Міністерства юстиції України №2554/5 від 06.08.2018, яким було акредитовано Комунальне підприємство «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» (), як суб`єкт державної реєстрації; визнання протиправними дій Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» при відновленні доступу державному реєстратору Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Київ () Прошкіну Олександру Васильовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно після блокування йому доступу наказом Міністерства юстиції України №97/5 від 11.01.2019, без отримання відповідачем 3 обов`язкового сертифіката про підтвердження професійної компетентності у відповідній сфері державної реєстрації; визнання протиправними реєстраційний дій, здійснених державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» () Прошкіним Олександром Васильовичем при внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційних записів про право власності №30774654 від 20.03.2019, №30775691 від 20.03.2019 та №31789896 від 30.05.2019 через: не отримання відповідачем 3 обов`язкового сертифіката про підтвердження його професійної компетентності у відповідній сфері державної реєстрації, після блокування йому наказом Міністерства юстиції України №97/5 від 11.01.2019 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державну реєстрацію Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» () на підставі підроблених документів з порушеннями які не можливо усунути; акредитацію як суб`єкта державної реєстрації Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» () за підробленими документами, які стали підставою для прийняття наказу Міністерства юстиції України №2554/5 від 06.08.2018; здійсненням цих реєстраційних дій при не відповідності відповідача 4 умовам акредитації як суб`єкта державної реєстрації у сфері державної реєстрації; здійснення цих реєстраційних дій особою засудженою вироком №369/16171/19, яка здійснювала несанкціонований доступ та реєстраційні дії від імені державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» () Прошкіна Олександра Васильовича до державних реєстрів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що їй з 29.08.2013 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , - тобто, об`єкт нерухомості з реєстраційним номером: 00.

За даними Інформаційної довідки №172395735 від 03.07.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої щодо зазначеної вище квартири №16 , позивачці стало відомо про вчинення наступних реєстраційних дій з таким об?єктом нерухомості: 07.11.2018 позивачку позбавили права власності на Квартиру №16 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43919638 від 07.11.2018, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Мутайламовим Шамілем Ахмедбашировичем ; 13.11.2018 перереєстровано право власності на Квартиру №16 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44023781 від 13.11.2018, прийнятого державним реєстратором Мутайламовим Ш.А.

В подальшому Міністерством юстиції України за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на вказані реєстраційні дії був винесений наказ №670/5 від 04.03.2019, яким вирішено скасувати такі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.11.2018 №43919638, від 13.11.2018 №44023781, прийняті державним реєстратором Мутайламовим Ш.А.

Проте вже з 20.03.2019 іншим державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіним Олександром Васильовичем , як стверджує позивача, її повторно позбавлено права власності на квартиру №16 при здійснені оспорюваних реєстраційних дій.

Не погоджуючись із правомірністю реєстраційних дій державного реєстратора Прошкіна О.В. та маючи намір їх оскаржити позивачка вжила заходів щодо отримання додаткової інформації про обставини, що наведені в тексті цього позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі за даним позовом суд виходив з наступного.

За змістом норм ч. 1 і 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Оглянувши зміст та матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звертається особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Ознайомившись зі змістом поданого позову, суд дійшов висновку, що в даному випадку спірні відносини по суті виникли у зв`язку з порушенням права власності позивача на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яка належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 29.08.2013, що зумовило звернення до суду із даним позовом.

Так, передумовою вчинення реєстраційних дій є невирішений спір про приватне право, зокрема, право на конкретний об`єкт нерухомого майна - на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. Реєстрація права власності є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно. Водночас, реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять права, зокрема, на майно і полягають саме в офіційному визнанні державою цих фактів.

При цьому, дійсно за змістом позову предметом спору є також оскарження наказу Міністерства юстиції України №2554/5 від 06.08.2018, що безпосередньо не пов?язане з особою позивачки, а стосується питанням акредитації Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», а також дії Міністерства та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» щодо відновлення доступу державному реєстратору. Разом з тим, заявлені позивачем підстави позову по суті зводяться та стосуються не стільки рішень (дій) Міністерства та ДП «Національні інформаційні системи», скільки спору про право на нерухоме майно та обставини його припинення.

Таким чином, оскільки розглядувані правовідносини виникли зі спору про приватне право, то захист порушених прав позивача має здійснюватися за правилами цивільного судочинства, а даний спір не є публічно-правовим спором.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Крім того, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постановах від 14.03.2018 у справі №396/2550/17, від 21.03.2018 у справі №802/1792/17-а, від 17.04.2018 у справі №815/6956/15 та від 08.05.2018 у справі №826/1001/15, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Виходячи із наведеного у сукупності та характеру спірних відносин, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у прийнятті заяви та відкритті провадження за вказаною позовною заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу.

3. Повернути позивачу позовну заяву та усі додані до неї матеріали.

4. Роз`яснити позивачу, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 170, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку, встановленому ст.ст. 295 - 297 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок