Справа № 173/542/20
Суддя: Бурхан С. М.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/542/20
Провадження №2-а/173/10/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої - судді Бурхан С.М.

при секретарі - Малоок Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом представника позивача Позднякова Вячеслава Геннадійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до інспектора СРПП Верхньодніпровського ВП старшого лейтенанта поліції Феденчук Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

27.03.2020 року до суду звернувся представник позивача Поздняков Вячеслав Геннадійович, що діє в інтересах ОСОБА_1 лександровича з позовною заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення до інспектора СРПП Верхньодніпровського ВП старшого лейтенанта поліції Феденчук Олександра Сергійовича.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 29 квітня 2020 року.

29 квітня 2020 року судове засідання відкладене в зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 27 травня 2020 року.

27 травня 2020 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 01 липня 2020 року.

01 липня 2020 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 22 липня 2020 року.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 510 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 №366593 від 17.03.2020 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 17.03.2020 року інспектор СРПП Верхньодніпровського ВП старший лейтенант поліції Феденчук Олександр Сергійович (далі Відповідач) склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 №366593 (за текстом Постанова) згідно якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 гривень. З зазначеною постановою Позивач не згодний, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував і завжди чітко виконує вимоги ПДР України як пішохід так і як водій.

В оскаржуваній Постанові не визначене чітке місце та зазначена лише вул.Ілляшевської в с.Пушкарівка, яка проходить через весь населений пункт на відстані більш ніж 3 км., а зазначення самої вулиці не може вважатись чітким місцем вчинення адміністративних правопорушень, тому місце вчинення адміністративних правопорушень не встановлено.

Крім того, не відповідає фактичним обставинам по справі і місце розгляду адміністративних справ, так згідно Постанови місцем розгляду справ зазначено с.Пушкарівка вул.Ілляшевської, а фактично розгляду адміністративних справ взагалі не було, але Постанова складалась у м.Верхньодніпровську у відділенні поліції за адресою: вул.Авраменко, 21, що є грубим порушенням процесуального права.

Крім цього, Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за два адміністративних правопорушення за ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП. Згідно ч.2 ст.126 КУпАП склад адміністративного правопорушення буде наявним при умові, що особа не має права керування транспортним засобом, але керувала таким, а відповідно до Постанови Позивача притягнуто до відповідальності за те, що він не посвідчення водія відповідної категорії, але це передбачено іншою правовою нормою, а саме частиною 1 ст.126 КУпАП, тобто Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, яке він не вчинив і його дії не вірно кваліфіковані, що виключає в цілому склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП в діях Позивача, та тягне за собою невідповідність покарання вчиненому правопорушенню, оскільки санкція ч.1 та ч.2 ст. 126 КУпАП суттєво відрізняються між собою.

Відповідно до постанови Позивача також притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за «Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами», тобто вказана правова норма є банкетною та вимагає зазначення порушення конкретного пункту Правил користування мотошоломами, якщо. взагалі, такі наявні відповідно до діючого законодавства України, або порушення закону України про «Дорожній рух», або Правил дорожнього руху України та інше. Тому не зазначення в Постанові конкретного пункту Правил, які порушив Позивач виключає склад правопорушення, оскільки невідомо за яке саме діяння (дію або бездіяльність) притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності, що виключає склад самого правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП в цілому.

Крім того в Постанові зазначений час розгляду справи як 21 година 35 хвилин, тобто через 5 хвилин після виявлення порушення, що є фактично не можливим при розгляді двох адміністративних правопорушень, що ще раз підкреслює незаконність Постанови.

Вважає, що Постанова не відповідає вимогам діючого законодавства, , фактичним обставинам справи, складена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, оскільки обставини вказані в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, докази порушення Позивачем Правил дорожнього руху України в адміністративній справі відсутні, порушені права Позивача, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності передбачені ст. 268 КУпАП.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що постановою про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2020 року серії ДП 18 № 366593 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 та ч.5 ст.121 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510.00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначені дані про особу, стосовно якої розглядається справа, якою є позивач ОСОБА_1 .

Суть і обставини правопорушення: водій не мав посвідчення водія відповідної категорії «А1», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП та не був в застебнутому мотошоломі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП .

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до підпункту «а» п.2.1 ґ ПДР України - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.5 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно підпункту г) п.2.3 п. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 9 КАС України - Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України - Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Відповідачем відзив не надано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інше.

Позивачем не спростовується факт, що на час зупинки його транспортного засобу він не мав посвідчення водія відповідної категорії «А1». Таким чином позивачем не надано докази та переконливі обґрунтування тому, що ним не було вчинено правопорушення, за яке позивач притягнений до адміністративної відповідальності.

Доказів на підтвердження пред`явлених вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, суду не надано. У поясненнях, викладених у позовній заяві, позивач не оспорює той факт, що він не був у застебнутому мотошоломі, а судом, в ході розгляду справи таких обставин не встановлено.

Винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям інспектора Управління патрульної поліції і спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених вимог та не надано доказів на їх підтвердження, таким чином не доведено відсутність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, за які він був притягнений до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вважає за можливе відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 №366593 від 17 березня 2020 року, винесеної інспектором СРПП Верхньодніпровського ВП старшим лейтенантом поліції Феденчук Олександром Сергійовичем (юридична адреса: вул. Авраменка, 21, м. Верхньодніпровськ) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 510.00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 22.07.2020 року.

Суддя Бурхан С.М.