Справа № 592/1108/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 р.Справа № 592/1108/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми (головуючий І інстанції Котенко О.А., м. Суми) від 01.07.2020 року по справі № 592/1108/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області, Начальника відділу нагляду АПК та СКС Управління Держпраці у Сумській області Журби Сергія Олександровича

про визнання дій посадової особи при складанні постанови незаконними, скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із адміністративним позовом до Управління Держпраці у Сумській області, начальника відділу нагляду АПК та СКС Управління Держпраці у Сумській області Журби Сергія Олександровича, в якому просив визнати дії начальника відділу нагляду в АПК та СКС Журби С.О. щодо складання постанови серії №13-09/14 від 14.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення вимог ч.5 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) незаконними; визнати постанову №13-09/14 від 14.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за результатами проведеної Управлінням Держпраці у Сумській області перевірки ТОВ «ВКК «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» встановлено, серед іншого, що засоби захисту, які експлуатуються на підприємстві (внесено до журналу обліку та зберігання засобів захисту, та відсутній запис про вилучення з експлуатації) не пройшли періодичне випробування (показники напруги на які відсутні протоколи випробувань), що є порушенням вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці», п.4.4.2., 4.4.3., 4.4.5., Додаток №1 до п.4.2.6 НПАОП 40.1-1.07-01 «Правил експлуатації електрозахисних засобів». За наслідками перевірки складено Акт від 14.01.2020 року за №02-04/14 та Припис від 14.01.2020 року за №02-05/06, а також винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.41 КУпАП. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.41 КУпАП є протиправним, оскільки не може нести відповідальність за виявлені порушення, а дії щодо складання постанови є незаконними.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.07.2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також ненадання належної оцінки доказам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є передчасним, оскільки лише у випадку невиконання припису про усунення виявлених порушень у Управління Держпраці у Сумській області є підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а саме, позивача за частиною 5 статті 41 КУпАП, а керівника підприємства за статтею 188-4 КУпАП. В зв`язку з чим, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Управлінням Держпраці у Сумській області надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи телефонограмою від 24.07.2020 р.

Відповідачі повідомлялись на електронні адреси, які містяться в матеріалах справи.

Також на веб-порталі «Судова влада» розміщено повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи.

Позивач в апеляційній скарзі просив провести розгляд справи без його участі.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 09.01.2020 року по 14.01.2020 року співробітниками Управління Держпраці у Сумській області проведено перевірку ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Електрифікатор» з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, за наслідками якої складено Акт №02-04/14 від 14.01.2020 року.

Під час перевірки встановлено, зокрема, що засоби захисту, які експлуатуються на підприємстві (внесено до журналу обліку та зберігання засобів захисту, та відсутній запис про вилучення з експлуатації) не пройшли періодичне випробування (покажчики напруги на які відсутні протоколи випробувань), що є порушенням вимог підпункту 4.4.2, 4.4.3, 4.4.5 пункту 4.4 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01 «Правила експлуатації електрозахисних засобів» (пункт 10 розділу V Акту перевірки суб`єкта господарювання № 02-04/14 від 14.01.2020).

14.01.2020 року уповноваженою особою Управління Держпраці у Сумській області відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №13-08/13.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії №13-09/14 від 14.01.2020 року притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340грн.

Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою. Порядок притягнення позивача до відповідальності відповідачем дотримано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 231 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, розглядає справи: про порушення законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, щодо безпечного ведення робіт, зберігання, використання та обліку вибухових матеріалів у галузях промисловості та на об`єктах, підконтрольних центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, про порушення законодавства про надра, а також невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці (частини п`ята (крім порушень санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм) і шоста статті 41, статті 47, 57, 58, 93, 94, 188-4).

Від імені органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, за адміністративні правопорушення, передбачені частинами п`ятою (крім порушень санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм) і шостою статті 41, статтею 93: державні інспектори - штраф до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; головні державні інспектори, начальники інспекцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; начальники управлінь і відділів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та його заступники - штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що посадова особа Управління Держпраці у Сумській області наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

З урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними дій начальника відділу нагляду в АПК та СКС Журби С.О. щодо складання постанови серії №13-09/14 від 14.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення вимог ч.5 ст.41 КУпАП не підлягає апеляційному перегляду, оскільки апеляційна відповідних доводів в цій частині не містить.

Перевіряючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01 «Правила експлуатації електрозахисних засобів», під час обслуговування електроустановок повинні застосовуватись засоби захисту від ураження електричним струмом (електрозахисні засоби), від впливу електричного поля, а також засоби індивідуального (далі - 313) та колективного захисту згідно з ГОСТ 12.4.011.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01 ізолювальні електрозахисні засоби поділяються на основні і додаткові.

Згідно підпункту 4.1.3 пункту 4.1 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01 основні ізолювальні електрозахисні засоби, які повинні застосовуватись в електроустановках, наведено в таблиці 4.1. В таблиці 4.1 як основні ізолювальні електрозахисні засоби для роботи в електроустановках напругою до 1000В та понад 1000В передбачені покажчики напруги.

Відповідно до підпункту 4.4.2 пункту 4.4 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01, в підрозділах підприємств і організацій, які застосовують засоби захисту, необхідно вести "Журнал обліку та зберігання засобів захисту" згідно з додатком 1 до цих Правил. Наявність і стан усіх засобів захисту' повинні перевірятись періодичним оглядом не рідше 1 разу на 6 міс. працівником, який відповідає за їхній стан, із записом результатів огляду в журнал.

Засоби захисту, що видані для індивідуального користування, також необхідно зареєструвати в журналі.

Відповідно до підпункту 4.4.3 пункту 4.4 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01, засоби захисту, крім ізолювальних підставок, діелектричних килимів, переносних заземлень, захисних огороджень, плакатів і знаків безпеки, необхідно випробовувати згідно з нормами експлуатаційних випробувань.

Згідно підпункту 4.4.5 пункту 4.4 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01, засоби захисту, що не витримали випробування, потрібно вилучити з експлуатації, і штамп необхідно перекреслити червоною фарбою.

Забороняється зберігати засоби захисту, що не витримали випробування або термін випробування яких минув, разом з придатними для користування засобами захисту.

Відповідно до підпункту 4.2.6 пункту 4.2 розділу 4 НПАОП 40.1-1.07-01, у разі виявлення непридатних для застосування засобів захисту їх необхідно вилучити з експлуатації, довести до відома про це власника цих засобів, а також зробити запис у "Журналі обліку та зберігання засобів захисту" згідно з додатком 1 до цих Правил.

За наслідками проведеної перевірки встановлено, що засоби захисту, які експлуатуються на підприємстві (внесено до журналу обліку та зберігання засобів захисту, та відсутній запис про вилучення з експлуатації) не пройшли періодичне випробування (покажчики напруги на які відсутні протоколи випробувань), що є порушенням вимог п.п.4.4.2, 4.4.3, 4.4.5, додаток №1 до п.4.2.6 НПАОП 40.1-1.07-01 «Правил експлуатації електрозахисних засобів», що несе загрозу життю та здоров`ю працівників.

Згідно ч. 5 ст. 41 КУпАП, порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, крім порушення, передбаченого частиною шостою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на працівників від чотирьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

В зв`язку з чим, суб`єктом притягнення до відповідальності повинна бути посадова особа, до функціональних обов`язків якої відноситься додержання порядку та правил у сфері охорони праці.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.07.2019 року по справі № 522/25956/15-а.

Згідно наказу від 02.11.2019 № 150П «Про призначення особи, відповідальної за електрогосподарство», позивач призначений відповідальним за технічно грамотну та безпечну експлуатацію електрообладнання ТОВ «ВКК «Елетрифікатор», що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Гагаріна, 20 (а.с. 46).

В зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме позивач є належним суб`єктом притягнення до відповідальності за ч. 5 ст. 41 КУпАП згідно оскаржуваної постанови.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо передчасності притягнення позивача до адміністративної відповідальності через те, що не минув встановлений приписом №02-05/06 від 14.01.2020 року строк усунення виявлених порушень, оскільки за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, щодо усунення порушень законодавства про охорону праці або створення перешкод для діяльності цих органів передбачена відповідальність ст. 188-4 КУпАП. При цьому, суб`єктом відповідальності за невиконання припису є посадова особа, відносно якої його винесено, а саме директор ТОВ «ВКК «ЕЛЕКТРИФІКАТОР».

Тобто, винесений Управлінням Держпраці у Сумській області припис №02-05/06 від 14.01.2020 року не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а факт його невиконання у встановлений строк формує інший складу адміністративного правопорушення визначеного ст. 188-4 КУпАП відносно іншої особи.

Враховуючи встановлені обставини та приймаючи до уваги, що правомірність виявлених порушень позивачем не оскаржується, колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем обґрунтовано, а тому відсутні підстави для її скасування.

Інші доводи апелянта на правомірність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.07.2020 року по справі № 592/1108/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 29.07.2020 року