Справа № 200/4477/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

27 липня 2020 р. Справа №200/4477/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративного суду у складі головуючого судді Олішевської В.В. розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівні

про: визнання протиправною та скасування постанови «Про арешт коштів боржника» від 07.04.2020 року ВП № 61745900, яка прийнята приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Вірою Леонідівною.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівні про визнання протиправною та скасування постанови «Про арешт коштів боржника» від 07.04.2020 року ВП № 61745900, яка прийнята приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Вірою Леонідівною.

Одночасно із позовною заявою представником позивача подано заву про забезпечення зазначеного адміністративного позову, в якій останній просить суд:

- застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Вірі Леонідівні вчиняти певні дії щодо примусового виконання виконавчого провадження ВП № 61745900 від 04.07.2020 року;

- застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Державний ощадний банк України» ЄДРПОУ 0032129, МФО 300465 вчинити певні дії щодо примусового виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. ВП № 61745900 від 07.04.2020 року

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Вірою Леонідівною було заблоковано його картковий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» на який він отримує заробітну плату, у зв`язку з чим позивач звернувся з позивач був вимущений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Керуючись приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України та розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви позивача про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06 березня 2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, дослідивши заяву позивач про забезпечення позову суд зазначає, що вказана заява не є обґрунтованої та не містить жодного доводу стосовно необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач у заяві про забезпечення доказів посилається лише на те, що його рахунок, на який нараховується заробітна плата арештований, проте не зазначає номеру такого рахунку та не надає належних доказів того, що такий рахунок арештований та з зазначеного рахунку здійснюється стягнення коштів для погашення заборгованості.

Крім того суд зазначає, що заявник у заяви не вказує як вплине на його права, свободи та інтереси невжиття заходів забезпечення позову до прийняття рішення у справі.

Також суд звертає увагу на те, що позивач звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову просив суд застосовувати заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні та АТ «Державний ощадний банк України» вчиняти певні дії щодо примусового виконання виконавчого провадження ВП № 61745900 від 07.04.2020 року.

Суд зазначає, що позивач у заяві не визначає які саме дії суд зобов`язаний заборонити вчиняти приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні та АТ «Державний ощадний банк України» щодо примусового виконання виконавчого напису № 5210, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю рішення, дій та/або бездіяльності відповідача.

Однак, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 200/4560/20-а.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 200/4477/20-а за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівні про визнання протиправною та скасування постанови «Про арешт коштів боржника» від 07.04.2020 року ВП № 61745900, яка прийнята приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Вірою Леонідівною - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська