Справа № 600/686/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 р. м. Чернівці справа № 600/686/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), що полягає у ненаданні повної відповіді на адвокатський запит адвоката Вакарчука Вячеслава Ілліча від 25.11.2019 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області надати повну та вичерпну відповідь на адвокатський запит адвоката Вакарчука Вячеслава Ілліча від 25.11.2019 року, що полягає у наданні усіх наявних матеріалів, що стосувались проведеної відповідачем 05.09.2019 року фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.11.2019 р. позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом в якому просив надати копії матеріалів справи, які були зібрані під час проведення працівниками відповідача фактичної перевірки фермерського господарства "СГТ Полонина - Агро" з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) відповідно до акту (довідки) від 05.09.2019 р. 04.12.2019 р. відповідачем надано відповідь на запит. Однак, на думку ОСОБА_1 , позивачу не було надано повний перелік документів, які були зібрані під час проведення фактичної перевірки, а саме : акту від 13.09.2019 р., пояснень ОСОБА_2 , пояснень ОСОБА_3 , пояснень ОСОБА_4 .

У зв`язку з вищенаведеним, просить задовольнити позов в повному обсязі.

29.05.2020 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження (письмового провадження), та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для надання відзиву на позов.

16.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні його вимог та зазначив, що позивачу було надано відповідь на адвокатський запит, однак пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_4 не надано, оскільки дані пояснення носять характер конфеденційної інформації про фізичну особу. У зв`язку з вищенаведеним, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд дослідивши письмові докази по справі встановив наступне.

13.09.2019 р. відповідачем складено акт №3/24-13-33-05-11/36755235 про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 27-29).

23.09.2019 р. позивачем подано заперечення на акт про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 31-32).

29.10.2019 р. відповідач звернувся з листом про надання інформації до Управління Держпраці у Чернівецькій області.

25.11.2019 р. позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом в якому просив надати копії матеріалів справи, які були зібрані під час проведення працівниками відповідача фактичної перевірки фермерського господарства "СГТ Полонина - Агро" з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) відповідно до акту (довідки) від 05.09.2019 р. (а.с. 19).

04.12.2019 р. відповідачем надано відповідь на запит від 25.11.2019 р. про надання копій матеріалів справи, які були зібрані під час проведення працівниками відповідача фактичної перевірки фермерського господарства "СГТ Полонина - Агро" з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 21-26).

Вважаючи, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області надано не повну відповідь на запит, позивач звернувся до суду.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону "Про інформацію" (далі - ЗУ "Про інформацію", Закон №2657) інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про інформацію" основними напрямами державної інформаційної політики є:

- забезпечення доступу кожного до інформації;

- забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про інформацію" суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи, юридичні особи, об`єднання громадян, суб`єкти владних повноважень.

Статтею 5 ЗУ "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про інформацію" право на інформацію забезпечується:

- створенням механізму реалізації права на інформацію;

- створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів;

- обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення;

- обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

- здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

- встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.

Згідно ст. 20 ЗУ "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частиною 1 ст. 21 ЗУ "Про інформацію" - інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Згідно частини 2 ст. 21 ЗУ "Про інформацію" конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - ЗУ "Про доступ до публічної інформації", Закон №2939) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Згідно ст.7 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно ст. 19 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як слідує з матеріалів справи, запит позивача на інформацію від 25.11.2019 р. містить всі необхідні реквізити, передбачені ст. 19 ЗУ "Про доступ до публічної інформації".

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано інформацію стосовно запиту адвоката Вакарчука В.І.

Відповідачем не надано пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_4 , оскільки дані пояснення носять характер конфеденційної інформації про фізичну особу, оскільки містять адресу, дату і місце народження.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ненадання відповідачем запитуваної позивачем інформації є обґрунтованими, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, згідно з якою національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі (Sigma Radio Televisionltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі (Bryan v. The United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі (Sigma Radio Televisionltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, Код )

Суддя І.В. Маренич