Справа № 200/13190/19-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 р. Справа№200/13190/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо визнання безпідставною видачу посвідчення та відмови у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення щодо позивачки;

- скасувати протокол № 11 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у частині, що стосується відмови у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення та вилучення посвідчення у позивачки;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради видати позивачці вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення їй інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, та віднесена до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що їй 29.10.2008 року Донецькою обласною державною адміністрацією було видане відповідне посвідчення, Серії А, із вкладкою до нього. Встановлення позивачці означеного статусу відбулось через вплив небезпечних факторів, внаслідок порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною та правил зберігання речовин, - джерела іонізуючого випромінювання «Сs - 137», який до 29.11.1998 року, знаходився у міжквартирній перегородці/стіні будинку АДРЕСА_1 , де мешкала позивачка.

Зв`язок між ушкодженням здоров`я позивачки та впливом небезпечних радіаційних факторів встановлений експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії (ради) на засіданні №15 від 23.10.1991 року, та підтверджений висновком МСЕК від 16.06.1993 року на підставі акту огляду №961 з встановленням ступеня втрати професійної працездатності 80%, та інвалідності ІІ групи безстроково.

21 серпня 2019 року, за наслідками розгляду Регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, особової справи позивачки щодо встановлення статусу особи потерпілої від радіаційного опромінення, та видачі посвідчення встановленого зразка, згідно постанови КМУ № 551 від 11.07.2018 року «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» потерпілого від радіаційного опромінення категорії 1 серія Я, Комісією рішенням, оформленим Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року, було визнано безпідставною видачу позивачці посвідчення та відмовлено у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, у зв`язку із відсутністю у наданих документах підстав для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, у зв`язку із чим зазначено про вилучення такого посвідчення.

Позивачка вважає такі дії та рішення відповідачів неправомірними, з огляду на те, що є наявними і достатніми усі документи, які підтверджують її статус потерпілого від радіаційного опромінення, у зв`язку із чим наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради заперечувало проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, та зазначило, що належним відповідачем у справі є Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою було ухвалене спірне рішення щодо визнання безпідставною видачу позивачці посвідчення та відмовлено у встановленні їй статусу потерпілого від радіаційного опромінення.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що за наслідками розгляду комісією 26 червня 2019 року особової справи позивачки з питання встановлення статусу особи потерпілої від радіаційного опромінення та долучених до неї документів, комісією, у зв`язку із відсутністю у наданих документах акта державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), було вирішено направити запит до Міністерства соціальної політики України щодо надання роз`яснення стосовно того чи є «Протокол измерений мощности дозы естественного радиационного гамма-фона в воздухе жилых помещений расчета лучевых загрузок жильцов (с учетом возможного облучения от радиоактивного источника Сs- 137, находившегося до 29 ноября 1989 года в межквартирной стене АДРЕСА_1 )» від 14 січня 1990 року № 32 підставою для встановлення (підтвердження) Регіональною комісією статусу потерпілого від радіаційного опромінення, про що відповідачем був оформлений відповідний Протокол № 9 від 26 червня 2019 року.

У відповідь на вказаний запит, відповідачем була отримана відповідь Міністерства соціальної політики України, від 25 липня 2019 року № 1298/0/76-19/291, в якій повідомлено про те, що згідно із висновком вищевказаного Протоколу мешканці квартири АДРЕСА_2 , де раніше мешкала заявниця, додаткового опромінювання (крім природнього) не отримали, тобто у заявниці відсутня доза опромінення, яка б могла призвести до розвитку променевої хвороби.

21 серпня 2019 року, за наслідками повторного розгляду Регіональною комісією документів позивачки, було прийняте рішення, оформлене Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року, яким визнано безпідставною видачу посвідчення, та відмовлено у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, у зв`язку із відсутністю у наданих документах підстав для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, а саме у зв`язку із відсутністю акту державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію).

Посилаючись на правомірність ухваленого рішення, оформленого Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем також зазначено про неможливість задоволення позовних вимог про зобов`язання видати позивачці вкладку до посвідчення особи 1-ої категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки такі суперечать положенням Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551, яким видача такої вкладки не передбачена.

Також, від Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, обґрунтоване пропуском позивачкою встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року, до участі у справі, як другого відповідача, було залучено Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6).

Відповідно до правил ч. 6 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд адміністративної справи розпочатий спочатку.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (у редакції чинній до 18.07.2020 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема, щодо подання доказів, витребування доказів, подання відзиву та відповіді на відзив, розгляду адміністративної справи, продовжуються на строк дії такого карантину.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 22 травня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що позиція сторін стосовно предмета спору зрозуміла, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, встановлених судом, у зв`язку із неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк у зв`язку із обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Краматорської міської ради народних депутатів від 24.01.1992 року Про заходи щодо забезпечення, соціального захисту мешканців будинку АДРЕСА_1 , захворювання яких пов`язане з впливом джерела іонізуючого випромінювання Сs - 137, встановлено, що у листопаді 1989 року в міжквартирній перегородці квартири АДРЕСА_3 . У зв`язку з цим цілий ряд жителів цього будинку постраждав від іонізуючого випромінювання вказаного радіоактивного джерела (а.с. 29-30).

Згідно із копією додатку до п 1 вказаного рішення від 24.01.1992 року, складений список жителів будинку АДРЕСА_1 , у яких при обстеженні виявлені захворювання, пов`язані з впливом іонізуючого випромінювання, до якого включена ОСОБА_1 , 1942 року народження, домашня адреса: АДРЕСА_4 (а.с. 31).

Згідно із копією експертного висновку від 28.10.1991 року №703, Центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку хвороб та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, Центральною міжвідомчою експертною радою на засіданні № 15 від 23 жовтня 1991 року, ОСОБА_1 , встановлений діагноз: хронічна променева хвороба з виходом у ВСД перманентно-проксезмальну форму, хронічну недостатність кровообігу у вертебро-базилярному басейні, хронічний гастродуоденіт. Висновок: «захворювання викликане іонізуючим випромінюванням, аналогічно пов`язаним з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (а.с. 28).

Згідно із довідкою МСЕК, Серія: 2-18 АГ № 001635, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена ІІ група інвалідності - з 16.06.1993 року - безстроково. Втрата професійної працездатності 80%. Причина інвалідності: захворювання викликане іонізуючим випромінюванням, аналогічно пов`язаним з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 27).

29.10.2008 року Донецькою обласною державною адміністрацією позивачці ОСОБА_1 , було видане посвідчення особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (за формою затвердженою постановою КМУ від 20.01.1997 року № 51), Серія А НОМЕР_2 с, - безстроково, та вкладка до нього № НОМЕР_5.

Згідно із копією заяви ОСОБА_1 , позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, із заявою в якій просила розглянути її особову справу щодо встановлення статусу особи потерпілої від радіаційного опромінення, та видати посвідчення встановленого зразка, згідно постанови КМУ від 11.07.2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» - потерпілий від радіаційного опромінення, категорія 1, серія Я, до якої додала копії:

- паспорту;

- посвідчення старого зразка категорії 1 серії НОМЕР_6 від 29.10.2008 року та вкладки до нього від 29.10.2008 року № НОМЕР_7;

- довідки про ідентифікаційний код;

- довідки МСЕК від 16.06.1993 року № 001635;

- довідки від 16.06.1993 року серії 2АЕ-18 №001635;

- експертного висновку від 28.10.1991 року № 703;

- протоколу №32 від 14.01.1990 року;

- рішення Краматорської міської ради народних депутатів від 24.01.1992 року, додаток до п. 1 вказаного рішення від 24.01.1992 року;

- фото.

Згідно із копією витягу з Протоколу № 9 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, м. Краматорськ, від 26 червня 2019 року, комісією було вирішено направити запит до Міністерства соціальної політики стосовно надання роз`яснення про те чи є (мовою оригіналу) «Протокол измерений мощности дозы естественного радиационного гамма-фона в воздухе жилых помещений и расчета лучевых загрузок жильцов (с учетом возможного облучения от радиоактивного источника Сs- 137, находившегося до 29 ноября 1989 года в межквартирной стене АДРЕСА_1 )» підставою для встановлення (підтвердження) Регіональною комісією статусу потерпілого від радіаційного опромінення.

У відповідь на вказаний запит, Міністерством соціальної політики України, була надана відповідь від 25.07.2019 року за № 1298/0/76-19/291, в якій зазначено, що відповідно до Протоколу вимірювання потужності дози природного радіаційного гамма фону у повітрі жилих приміщень і розрахунку променевих навантажень мешканців з урахуванням можливого опромінення від радіаційного джерела Сs -137, що знаходився до 29.11.1989 року в міжквартирній стіні квартири АДРЕСА_5 ) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 отримали дозу опромінення, яка може призвести до розвитку променевої хвороби. Громадянам було рекомендовано пройти медичне обстеження. На ОСОБА_1 зазначений висновок відсутній.

Згідно із копією витягу з Протоколу № 11 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, м. Краматорськ, від 21 серпня 2019 року, було визнано безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 , та відмовлено у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, у зв`язку із тим, що у наданих документах відсутні підстави для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії. Зазначено, що посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування (а.с. 32).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка 30 вересня 2019 року, звернулась до УСЗН Краматорської міської ради із письмовою заявою в якій просила надати їй роз`яснення стосовно того, в яких саме документах відсутні підстави для встановлення їй статусу потерпілого від радіаційного опромінення (а.с. 33-33 з.б.).

Листом від 10 жовтня 2019 року за №01-14/8395, УСЗН Краматорської міської ради, позивачці було роз`яснено право на оскарження Рішення регіональної комісії, оформленого протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року, у встановленому законом порядку (а.с. 34-35).

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, оформленим протоколом № 11 від 21.08.2019 року, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка фактично не погоджується із позбавленням її статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку із прийняттям Регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішення оформленого Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року щодо визнання безпідставною видачу посвідчення, та відмови у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, у зв`язку із відсутністю у наданих документах підстав для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії.

Відтак, правовій оцінці підлягає саме вказане вище рішення суб`єкта владних повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону №796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ, для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема:

До 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені - особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Згідно із ст. 12 Закону №796-ХІІ, причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Згідно із частиною 4 ст. 14 Закону №796-ХІІ, громадяни, які захворіли на променеву хворобу або захворювання яких пов`язане з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами, належать до категорій, зазначених у частині третій цієї статті.

Згідно із частиною 3 ст. 14 Закону №796-ХІІ, громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 02.2.1992 року № 674, громадяни, із числа тих, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, відносяться, зокрема:

- до категорії 1 - особи, які стали особами з інвалідністю, захворіли на променеву хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НI (у разі коли захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами.

Пунктом 5 Порядку № 674, передбачено, що особам, зазначеним у пункті 3 цього Порядку, видаються посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії на підставі висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з відповідною аварією, порушеннями правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною тощо, а особам з інвалідністю - й на підставі відповідної довідки медично-соціальної експертної комісії.

Станом на час видачі позивачці посвідчення особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія - 1, Серія НОМЕР_4 , - 29.10.2008 року, норми означеного Порядку № 674 містили аналогічні вимоги.

Так, п. 3 Порядку № 674 (у первинній редакції від 02.12.1992 року) було закріплено, що громадяни із числа тих, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, відносяться, зокрема:

- до категорії 1 - особи, які стали інвалідами, захворіли на променеву хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НI (у разі коли захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами.

Пунктом 5 Порядку № 674 також було передбачено, що особам, зазначеним у пункті 3 цього Порядку, видаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідної категорії на підставі висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з відповідною аварією, порушеннями правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною тощо, а інвалідам - й на підставі відповідної довідки медично-соціальної експертної комісії.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, станом на час видачі позивачці посвідчення особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія - 1, Серія А, були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51).

Пунктом 3 Порядку № 51, передбачалося, що посвідчення синього кольору, серія А видаються, зокрема, інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1.

До посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, додається вкладка за встановленим зразком (додаток N 11). Зазначене посвідчення без вкладки з 1 січня 1997 р. вважається не дійсним.

Якщо після чергового переогляду медико-соціальною експертною комісією особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не підтверджено будь-яку групу інвалідності, посвідчення категорії 1 підлягає заміні на посвідчення іншої категорії відповідно до законодавства.

Пунктом 10 Порядку №51 було закріплено, що видача посвідчень провадиться, зокрема:

- інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи;

- хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - на підставі висновку експертної медичної ради і акта форми N Н-1;

Згідно із копією експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку хвороб та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, Центральною міжвідомчою експертною радою на засіданні № 15 від 23 жовтня 1991 року, ОСОБА_1 , встановлений діагноз: хронічна променева хвороба з виходом у ВСД перманентно-проксезмальну форму, хронічну недостатність кровообігу у вертебро-базилярному басейні, хронічний гастродуоденіт. Висновок: «захворювання викликане іонізуючим випромінюванням, аналогічно пов`язаним з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (а.с. 28).

Згідно із довідкою медико-соціальної експертної комісії, Серія: 2-18 АГ № 001635, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була встановлена ІІ група інвалідності - з 16.06.1993 року - безстроково. Причина інвалідності: захворювання викликане іонізуючим випромінюванням, аналогічно пов`язаним з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, позивачці, як особі з інвалідністю (кол.-інваліду) із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 1, щодо якої встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видача посвідчення підлягала проведенню на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

25 липня 2018 року набрав чинності Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551 (далі - Порядок № 551), із набранням чинності якого, втратив чинність, зокрема Порядок №51.

Пунктом 7 зазначеної постанови КМУ від 11 липня 2018 р. №551, було постановлено утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення;

провести до 1 січня 2021 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень, зокрема: - особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

Згідно із пунктом 3 Порядку № 551, особам з інвалідністю, віднесеним до категорії 1, з числа хворих на променеву хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, що визначено актом за формою Н-1 (якщо захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я, видаються посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення» (категорія 1) серії Я синього кольору.

Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.

У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис «Безстроково».

Відповідно до п. 11 Порядку № 551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються:

- особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Як вже зазначалося вище, згідно із довідкою медико-соціальної експертної комісії, Серія: 2-18 АГ № 001635, позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була встановлена ІІ група інвалідності - з 16.06.1993 року - безстроково. Причина інвалідності: захворювання викликане іонізуючим випромінюванням, аналогічно пов`язаним з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Причинний зв`язок інвалідності позивачки з Чорнобильською катастрофою був установлений також експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку хвороб та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, від 28.10.1991 року № 703, в якому зазначено, що захворювання викликане іонізуючим випромінюванням, аналогічно пов`язаним з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З урахуванням означених документів позивачка, як особа з інвалідністю, була віднесена до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим їй було видане відповідне посвідчення та вкладка до нього для отримання передбачених законодавством пільг.

При цьому, при встановленні позивачці означеного статусу, на підставі вимог Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 674 від 02.12.1992 року, який є чинним, та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та при видачі позивачці посвідчення із вкладкою до нього, у 2008 році, відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20 січня 1997 року №51, положення яких стосовно переліку документів на підставі яких відбувається встановлення означеного статусу та видається посвідчення є аналогічним наведеним у Порядку видачі таких посвідчень, затвердженим постановою КМУ від 11 липня 2018 р. №551 (далі - Порядок № 551), та закріплюють, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посвідчення видаються на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, - не поставлено під сумнів наявність у ОСОБА_1 права на отримання статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Причинний зв`язок інвалідності ОСОБА_1 (часткової втрати працездатності 80%) з Чорнобильською катастрофою, і впливом іонізуючого випромінювання, отриманим позивачкою, встановлений/підтверджений під час обстеження позивачки уповноваженою медичною комісією обласного рівня у відповідності до приписів ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В порушення зазначених вимог п. 11 Порядку №551, така довідка, відповідачем до уваги прийнята не була.

Поряд із цим суд також зазначає, що Порядок № 674 віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не містить вимог щодо наявності/надання такого документа як «Протокол вимірювання потужності дози природного радіаційного гамма фону у повітрі жилих приміщень і розрахунку променевих навантажень мешканців з урахуванням можливого опромінення від радіаційного джерела…..» на який посилається відповідач як на документ, який не містить даних про отримання ОСОБА_1 додаткового опромінювання.

Разом з тим, за змістом ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності.

Згідно частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, доведеним право позивачки, яка є особою з інвалідністю ІІ групи з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо якої установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, на отримання статусу «Потерпілий від радіаційного опромінення», із видачею відповідного посвідчення, у зв`язку із чим, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, оформлене Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд наголошує, що відомості в наданих позивачкою документах, не спростовують того факту, що позивачка є особою, яка потерпіла від радіаційного опромінення, внаслідок чого здобула інвалідність ІІ групи.

Жодних доказів які б спростовували означений факт відповідачем суду також не представлено.

Крім цього, вирішуючи спір, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою статті 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: 1.Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1.

Варто зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, що дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі Тлімменос проти Греції ( Thlimmenos v. Greece , рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на позицію відповідача, доцільно зазначити, що дискримінація у правовідносинах, які є предметом даного судового розгляду, може проявлятись у тому, що за наявності у позивачки протягом тривалого часу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, суб`єкт владних повноважень при оцінці документів віддавав перевагу тим, в яких містяться відомості, що не дають безумовних підстав для підтвердження вказаного вище статусу, над тими документами, в яких міститься інформація, що дає правові підстави для висновку про законність наданого раніше позивачці статусу.

Відповідач Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, заперечуючи проти задоволення даного позову, не обґрунтувала у зв`язку із чим при прийнятті спірного рішення нею не було віддано перевагу документам, сукупний аналіз яких дає підстави для висновку про те, що позивачка, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, здобутою внаслідок іонізуючого опромінення, є хворою на променеву хворобу, щодо якої установлений причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, є потерпілою від радіаційного опромінення, що сталося не з її вини, як потерпілої, що є підставою для надання їй статусу «Потерпілий від радіаційного опромінення» (категорія 1) серії Я синього кольору, а тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21.08.2018 р. №1026/5-18 на виконання пункту 7 вищевказаної Постанови № 551 затверджено Положення про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пунктів 1, 4 зазначеного Положення, комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є постійно діючим колегіальним органом Донецької обласної державної адміністрації, який утворюється розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації з метою вирішення питань щодо визначення статусу осіб, включаючи потерпілих від Чорнобильської катастрофи, громадян які постраждали внаслідок радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, тощо.

До основних завдань діяльності Регіональної комісії належить, зокрема: - прийняття рішення щодо видачі (відмови у видачі, вилучення) відповідних посвідчень згідно з нормами Порядку.

Як вказано вище, п.11 Порядку №551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивачки негативних наслідків пов`язане з ухваленням Регіональною комісією рішення оформленого Протоколом №11 21 серпня 2019 року, суд доходить висновку, що належним та достатнім способом захисту порушеного права, у даному випадку є визнання протиправним та скасування означеного рішення, та зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, прийняти рішення про видачу позивачці ОСОБА_1 посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення» (категорія 1) серії Я синього кольору.

Позовні вимоги про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради видати позивачці вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення їй інвалідності, задоволенню не підлягають, оскільки нормами Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551, видача такої вкладки передбачена виключно до посвідчення «Дитина, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи» серії Д жовтого кольору.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, про застосування строків позовної давності, обґрунтоване пропуском позивачкою встановленого законом строку звернення до суду із даним позовом, з тих підстав, що (як зазначено відповідачем у клопотанні) про порушення прав позивачки їй стало відомо у вересні 2019 року, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 122 КАС України, якою визначені строки звернення до адміністративного суду, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуване рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, оформлене Протоколом № 11 було ухвалене відповідачем 21 серпня 2019 року.

Листом УСЗН Краматорської міської ради від 12 вересня 2019 року №01-14/7661, витяг з Протоколу № 11 від 21 серпня 2019 року був направлений на адресу позивачки.

Не погодившись із вказаним рішенням, оформленим Протоколом № 11, позивачка 30 вересня 2019 року, звернулась до УСЗН Краматорської міської ради із письмовою заявою про надання їй роз`яснень стосовно того, в яких саме документах відсутні підстави для встановлення їй статусу потерпілого від радіаційного опромінення, на що нею був отриманий лист УСЗН Краматорської міської ради від 10 жовтня 2019 року за №01-14/8395, із роз`ясненнями права позивачки на оскарження спірного Рішення у встановленому законом порядку.

З даним адміністративним позовом про скасування спірного рішення, оформленого Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року, позивачка звернулась до суду 13 листопада 2019 року.

Отже, враховуючи, що звернення позивачки до суду із даним позовом відбулося протягом менш ніж трьох місяців з часу ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення, доводи відповідача стосовно пропуску позивачкою встановленого законом строку для звернення до суду із даним позовом, є безпідставними, та клопотання про застосування строків позовної давності, - задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється, оскільки позивачка, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», є звільненою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23), Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6) про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, про визнання безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 та відмову у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, в зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні підстави для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, та вилучення посвідчення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, яке оформлене Протоколом № 11 від 21 серпня 2019 року.

Зобов`язати Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення» (категорія 1) серії Я синього кольору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27 липня2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров