Справа № 320/6344/19
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року № 320/6344/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. щодо винесення постанови від 29.10.2019 №ВП59648394 про закінчення виконавчого провадження;

- зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/4565/18 виданого 12.07.2019 про зобов`язання Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25 квітня 2019 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до п.3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні старший державний виконавець керувався листом пенсійного органу, в якому було повідомлено про проведений перерахунок пенсії позивача, а також про те, що виплата буде проведена після наявності фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Разом з тим позивач вважає, що вказаний лист є неналежним доказом виконання судового рішення, а відповідачем не в повній мірі дотримано вимоги статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не належно проведено перевірку виконання рішення суду, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскільки судове рішення було виконано боржником добровільно у повному обсязі, то при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження старший державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив. В обґрунтування заперечень проти відзиву зазначено, що примірник відзиву направленого на адресу позивача не завірений належним чином, до нього не додана довіреність на представництво відповідача в суді, а також порушені терміни його надання. Також зазначено, що на отриманому нею відзиві відсутній підпис керівника юридичної особи. Крім того, позивач стверджує, що з тексту відзиву вбачається те, що старший державний виконавець не перевірив виконання рішення суду, оскільки пенсійним органом було здійснено лише перерахунок її пенсії, а не виплата, як зазначено у виконавчому листі. Просила суд позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 у справі № 810/4565/18 за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі № 810/4565/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25 квітня 2019 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до п. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 13.06.2019.

12.07.2019 Київським окружним адміністративним судом на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі № 810/4565/18 видано виконавчий лист № 810/4565/18 щодо зобов`язання Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25 квітня 2019 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до п. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2019 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява позивача про примусове виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі № 810/4565/18, в якій позивач просила прийняти до виконання виконавчий лист № 810/4565/18 виданий 12.07.2019.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанового М.О. від 31.07.2019 відкрито виконавче провадження №59648394 з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду № 810/4565/18, який виданий 12.07.2019.

Вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2019 №59648394, зокрема, боржнику запропоновано самостійно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 17.09.2019 №132-103/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повідомило відповідача про те, що з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 пенсійним органом було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 25.04.2019, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Також повідомлено, що виплата пенсії у збільшеному розмірі після перерахунку здійснюється ОСОБА_1 з 13.06.2019, тобто з дня набрання постановою суду законної сили. Крім того, у листі зазначено, що виплата пенсії за період з 25.04.2019 по 12.06.2019 буде здійснена ОСОБА_1 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Про питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

На підтвердження зазначених у листі обставин пенсійним органом надано відповідачу протокол індивідуального перерахунку пенсії від 03.07.2019.

29.10.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качановим М.О. прийнято постанову ВП №59648394 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Вважаючи незаконними дії старшого державного виконавця щодо прийняття постанови ВП №59648394 про закінчення виконавчого провадження, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).

Приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі № 810/4565/18 є судовим рішенням немайнового характеру.

За приписами частин 1, 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

У свою чергу порядок виконання таких рішень передбачений Розділом VIII Закону №1404-VІІІ.

Так, частинами 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Також суд враховує, що згідно з пунктом 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

П = Зс х Кзс х Кв/100%

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс = Зп(мін) х 5/Зс1

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Як убачається з матеріалів справи, 29.10.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59648394 з примусового виконання виконавчого листа №810/4565/18, виданого 12.07.2019 Київським окружним адміністративним судом у справі №810/4565/18, з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ, оскільки боржником рішення суду виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Підставою винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження став лист Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 17.09.2019 №132-103/03 та протокол індивідуального перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 03.07.2019.

Матеріали виконавчого провадження, як і матеріали даної справи, містять протокол індивідуального перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 03.07.2019, з якого випливає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, на виконання рішення суду, було здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 25.04.2019.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 17.09.2019 №132-103/03 також встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 за період з 25.04.2019 по 12.06.2019 буде здійснена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою (далі - Порядок №649).

Пунктом 1 Порядку №649 встановлено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з пунктами 3-5, 10, 11 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Суд зауважує, що проведення у спірних правовідносинах платежів на виконання рішення суду без застосування процедури попереднього визначення бюджетних призначень суперечить приписам статті 116 Бюджетного кодексу України, адже утворює склад правопорушення у сфері бюджетного законодавства.

Тому подальше виконання рішення суду в цій частині об`єктивно можливо лише у разі наявності відповідних асигнувань, тобто, за окремою бюджетною програмою згідно з Порядком №649.

При цьому видатки Пенсійного Фонду України, як органу влади, на фінансування пенсійних виплат, передбачених чинними нормативно-правовими актами, є об`єктивно прогнозованими, та держава має обов`язок щодо відшкодування розміру майбутніх виплат. Однак видатки на виконання рішень судів, які будуть підлягати виконанню в майбутньому, не є об`єктивно відомими заздалегідь, тому встановлення механізму виділення коштів на виконання таких судових рішень є необхідним.

Відповідно до правових висновків рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Суд зауважує, що предметом Порядку №649 є порядок виділення коштів на фінансування витрат на виконання рішень суду, а не порядок виконання рішень суду.

Отже рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії особам, яким призначена пенсія, згідно з Порядком №649 виконуються Пенсійним фондом України за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті за відповідною бюджетною програмою згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до статті 117 Конституції України постанови Кабінету Міністрів України є обов`язковими до виконання, тому в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відсутні підстави не виконувати постанови Кабінету Міністрів України.

Таким чином, нарахована сума пенсії за період з 25.04.2019 по 12.06.2019 буде виплачена позивачу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №649.

Суд звертає увагу позивача, що норми Порядку № 649 жодним чином не позбавляють його права на отримання виплат, присуджених рішенням суду, а лише змінюють механізм, за якого таке право реалізується.

У свою чергу, зміна механізму реалізації соціально-економічних прав людини є допустимим, як про це неодноразово вказував Європейський суд з прав людини.

Так, у рішенні від 9 жовтня 1979 року по справі «Ейрі проти Ірландії», Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За наведених обставин, на думку суду, покладені судом, постановою від 13.06.2019 у справі №810/4565/18, на пенсійний зобов`язання - виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області в добровільному порядку та в межах повноважень.

Враховуючи вищезазначене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області є правомірними та відповідають чинному законодавству України.

Також під час вирішення справи суд враховує, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №640/5248/19 задоволено заяву Кабінету Міністрів України та зупинено до розгляду справи апеляційним судом дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019, яким визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Водночас рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020, у справі №640/3903/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Пенсійний фонд України про визнання протиправною та не чинною постанову Кабінету міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», у задоволенні позову відмовлено повністю. Суди першої та апеляційної інстанції у вказаній справі дійшли висновку, що деталізація бюджету Пенсійного фонду шляхом доповнення позицією «погашення заборгованості з пенсійних витрат за рішеннями суду» визначає напрямок цільового використання коштів, а прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови від 22.08.2018 №649 дозволяє забезпечити виконання рішень судів з питань нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, погашення існуючої заборгованості з їх виконання, а також приводить у відповідність видаткову частину бюджету Пенсійного фонду України із врахуванням випадків, необхідних для забезпечення виплати вказаних виплат за рішенням суду.

Оскільки Порядок №649, станом на момент виникнення спірних правовідносин, не визнаний ні неконституційним, ні незаконним чи нечинним, то вказаний Порядок №649 підлягає застосуванню до спірних відносин.

З аналізу вищевикладеного суд дійшов висновку, що виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку №649.

У свою чергу приписами абзацу 2 пункту 1, пункту 2 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).

За таких обставин суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області вчинило всі дії, передбачені чинним законодавством України, щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №810/4565/18, що свідчить про правомірність постанови старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.