Справа № 580/4032/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року справа № 580/4032/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Паламаря П.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Трегулова Б.Л.

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - Ренгеневич Л.М. (за посадою),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Державної казначейської служби України про невиконання рішення національних судів та стягнення невиплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить:

1. Визнати незаконними дії начальника Головного УПФУ в Черкаській області Зінник Світлани Михайлівни та посадових осіб Головного УПФУ в Черкаській області, яка полягає у бездіяльності при виконанні рішень Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а, Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року у справі № 711/2771/17 протиправною.

2. Визнати незаконними дії посадових осіб Головного УПФУ в Черкаській області, які полягають у не приведенні розпоряджень по розрахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідність до розмірів, встановлених постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року у справі № 711/2771/17, Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а та Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року з 01 жовтня 2015 року, критерієм розрахунку пенсії є мінімальна пенсія за віком, а саме:

- основної пенсії - 8 мінімальних пенсій за віком;

- додаткової пенсії інваліду 2-ї групи (ст. 49) - 75% мінімальної пенсії за віком;

- підвищення інваліду війни 2 групи - 40% мінімальної пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне УПФУ в Черкаській області згідно ч. 4 ст. 245 КАСУ, яка не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд виготовити розпорядження з 01.07.2020 року де критерієм розрахунку пенсії є мінімальна пенсія за віком та проводити своєчасний розрахунок у зв`язку зі зміною мінімальної пенсії у розмірах: основної пенсії - 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії інваліду 2-ї групи (ст. 49) - 75% мінімальної пенсії за віком, підвищення інваліду війни 2 групи - 40% мінімальної пенсії за віком, за розмірами встановленими постановами Придніпровського районного суду м. Черкас від 21.03.2019 року у справі № 711/2771/17, Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15 та Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2009 року.

4. Зобов`язати державну виконавчу службу (головне територіальне управління юстиції у Черкаській області) витребувати з Головного УПФУ в Черкаській області відповідні документи для здійснення у порядку черговості виплати заборгованих коштів через Державну Казначейську службу України у сумі 140462,05 гривень;

5. Зобов`язати Головне УПФУ в Черкаській області подати у 30-денний строк звіт про виконання даного судового рішення.

09.04.2019 постановлено ухвалу про витребування доказів.

04.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позов мотивовано тим, що відповідності до рішень Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2008 № 2а-1027/08, Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.07.2008, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі: основний розмір пенсії - 8 мінімальних пенсій за віком і додаткова пенсія за шкоду здоров`ю (ст. 49) - 75% мінімальної пенсії за віком; підвищення інваліду війни 2гр.- 40% мінімальної пенсії за віком; цільова доплата - 50 грн. Однак, відповідачі в супереч судових рішень протиправно не виплачують грошові кошти. Позивач зазначив, що відповідачем після рішення судів не надано жодного розпорядження, в якому пенсія ОСОБА_1 розрахована відповідно до постанови суду, в якому вихідним критерієм розрахунку основної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Вказує, що Придніпровський районний суд м. Черкаси від 21 березня 2019 року по справі № 711/2771/17, зобов`язано Головне УПФУ в Черкаській області надати ОСОБА_1 копії розпоряджень з розрахунком пенсії у розмірах, встановлених постановами Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15 - а та Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року з 01 жовтня 2015 року , однак УПФУ не виготовляє розпоряджень згідно рішень суду де критерієм розрахунку є мінімальна пенсія за віком.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю.

Представник в Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у відзиві, зокрема зазначив, що на виконання рішення суду управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з 01.07.2007 виплата пенсії здійснювалась з урахуванням рішення суду. Зазначено, що пенсія ОСОБА_1 виплачувалась з 01.02.2005 по 30.06.2007 з урахуванням рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.12.2004 № 2-90/04; з 01.07.2007 по 31.10.2011 з урахуванням постанови Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2008 № 2а-1027/08 та постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.07.2008; з 01.11.2011 виплата пенсії ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області проводилась з урахування рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.12.2004 № 2-90/04 та постанов Уряду; з 01.03.2014 позивач у зв`язку із зміною місця проживання перебував на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, а розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2014 складав 9211,67 грн., в тому числі 8402,47 грн. основний розмір пенсії, 379,60 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, інвалідам 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, 379,60 грн. підвищення інвалідам війни 2 групи відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", 50 грн. щомісячна цільова грошова допомога на проживання інвалідам війни; з 01.01.2015 - 9391,03 грн., де 179,36 грн. індексація пенсії. На виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2016 № 711/11223/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2016 управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області проведено перерахунок державної та додаткової пенсії позивача з 01.10.2015. Отже, покладені судом зобов`язання щодо перерахунку пенсії позивача управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області виконало, про що останнього було повідомлено листом від 13.03.2017 за № 184/Б-10. Вказано, що і рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2019 по справі № 711/2771/17 відповідачем виконано. При цьому, наголошено, що позивач, оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виконання рішень судів, але виконання судового рішення здійснюється в порядку, передбаченим КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Представник Державної казначейської служби України подав письмовий відзив на позов в якому зазначив, що казначейською службою України не порушено жодних прав позивача, оскільки державні органи несуть юридичну відповідальність індивідуально. Зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не включено до Єдиного державного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а тому відсутні відкриті в казначействі реєстраційні та особові рахунки по державному та місцевому бюджетах, що унеможливлює виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси зобов`язального характеру.

Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано до суду пояснення, згідно яких станом на 29.04.2020 в управлінні відсутні виконавчі провадження по виконанню рішень суду на користь ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.04.2000 звернувся до управління соціального захисту населення в м. Сєвєродонецьку за призначенням пенсії по інвалідності, як інвалід III групи загального захворювання. Пенсію призначено з 14.03.2000 (з часу встановлення інвалідності) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». ОСОБА_1 було встановлено II групу інвалідності захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з втратою працездатності 75%.

18.04.2002 року ОСОБА_1 звернувся до управління соціального захисту населення в м. Сєвєродонецьку з заявою про перехід з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Для призначення даного виду пенсії позивач надав необхідний пакет документів, в тому числі довідку про заробітну плату видану Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об`єднання «Азот»», довідку галузевого державного архіву Міністерства оборони України про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, військовий квиток та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи І категорії. Даний вид пенсії призначено з 05.04.2002 року.(розпорядження №163243 від 08.05.2002).

З 01.07.2002 у зв`язку з передачею функцій нарахування та виплати пенсій до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 перебував на обліку в управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку та в подальшому розмір пенсії змінювався на підставі заяв та додаткових документів наданих до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку.

07.02.2005 ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку за перерахунком пенсії по заробітній платі та надав довідки про заробітну плату видані Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об`єднання «Азот»» та копію рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.12.2004 №2-90/04, яким зобов`язано Сєвєродонецьке державне виробниче підприємство «Об`єднання «Азот»» видати довідку, яка відповідає формі та вимогам законодавства України, про заробітну плату за час роботи в зоні ЧАЕС відповідно до вимог Розпорядження РМ СРСР від 07.05.1986 № 964 та Постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, з зазначенням виплати разової винагороди в розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу) та заохочувальної премії із розрахунку 400 руб. в місяць відповідно фактичних вихододнів, зверх встановлених максимальних премій.

Перерахунок пенсії проведено з 01.02.2005 (заява від 07.02.2005, рішення від 13.12.2004).

З 09.02.2005 ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності захворювання пов`язане з - виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з втратою працездатності 80%.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2008 №2а- 1027/08 та постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.07.2008 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.07.2007.

На виконання рішення суду управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку проведено перерахунок пенсії з 01.07.2007 виплата пенсії здійснювалась з урахуванням рішення суду.

19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, зокрема, що положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

Таким чином, Верховна Рада України, доповнивши пунктом 4 розділ VII «Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян та надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

У зв`язку з викладеним, з 01 листопада 2011 року пенсійні виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі й ті, розмір яких встановлено на виконання судових рішень, здійснюється у розмірах, визначених постановою Уряду.

Розміри додаткових та державних пенсій «Чорнобильцям до 31 грудня 2011 року визначалися згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», з 1 січня 2012 року - постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Правомірність встановлення Урядом розмірів виплат, передбачених статтями 50, 51, 54 Закону підтверджена рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп 2011 та від 25.01.2012 № 3 - рп /2012, якими визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, оскільки наділений повноваженнями щодо реалізації політики у сфері соціального захисту.

Виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась:

з 01.02.2005 по 30.06.2007 з урахуванням рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.12.2004 №2-90/04 та з 01.07.2007 по 31.10.2011 з урахуванням постанови Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2008 № 2а-1027/08 та постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.07.2008; з 01.11.2011 виплата пенсії ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області проводилась з урахування рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.12.2004 № 2-90/04 та постанов Уряду, що і не заперечується сторонами.

З 01.03.2014 ОСОБА_1 у зв`язку із зміною місця проживання перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області. (розпорядження №72163 від 07.04.2014).

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2014 складав 9211,67 грн., в тому числі 8402,47 грн. основний розмір пенсії, 379,60 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, інвалідам 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, 379,60 грн. підвищення інвалідам війни 2 групи відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", 50 грн. щомісячна цільова грошова допомога на проживання інвалідам війни; з 01.01.2015 - 9391,03 грн., де 179,36 грн. індексація пенсії.

У 2016 році Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізовує бюджетну програму КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами та дефіциту коштів Пенсійного фонду», згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні кошти для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Відповідно до статей 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок чорнобильської катастрофи та розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначається актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Бюджетні призначення для виплати пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначено з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2016 №711/11223/15-а та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2009, починаючи з 01.10.2015.

Перерахунок здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період.

На виконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах проведено перерахунок пенсії, доплата по перерахунку за період з 01.10.2015 року по 30.06.2016 року нарахована в сумі 5399,43грн. та нарахування в подальшому з 01.07.2016р.-998,47грн. щомісячно.

Для роз`яснення питання погашення заборгованості за судовими рішеннями Кабінет Міністрів України постановою від 03.09.2014 року №440 (набрала чинності 23.09.2014 року) затвердив Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою. Дія порядку поширюється на рішення суддів, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року (в тому числі, які були змінені рішеннями апеляційного чи касаційного суду).

Згідно з Порядком облік судових рішень про перерахунок та/або виплату коштів з державного бюджету, передачу до органів Казначейства відповідних документів для здійснення у порядку черговості виплати заборгованих коштів здійснює державна виконавча служба.

Судом встановлено, що виплата ОСОБА_1 проводиться в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нараховується заборгованість за рішенням судів.

Розмір призначеної позивачу пенсії станом на 01.12.2016 року складає 9391,03грн., до складу пенсії входить 8402,47грн. основний розмір пенсії (10503,09грн (заробітна плата) х 80% (розмір відшкодування фактичних збитків, визначений органами МСЕК); 379,60грн. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, інвалідам 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи; 498,80грн.- підвищення інвалідам війни 2 групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 50 грн.-щомісячна цільова грошова допомога на проживання інвалідам війни; 60,16 грн.-індексація.

Тобто, щомісяця ОСОБА_1 проводяться відповідні нарахування за рішенням суду (борг збільшується) до внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та/або Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210» Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Загальна сума неплаченої пенсії з 01.10.2015 року по 31.03.2019 року складає 81646,85грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2019 у справі №711/2771/17, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 зобов`язано посадових осіб Головного УПФУ в Черкаській області надати окремим документом належним чином завірену довідку про невиплачену ОСОБА_1 пенсію, перераховану за постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11/223/15-а за кожен місяць, починаючи з 01.10.2015 року по час видачі довідки загальною сумою та по статтям виплат; зобов`язано Головне УПФУ в Черкаській області надати ОСОБА_1 копії розпоряджень з розрахунком пенсії у розмірах, встановлених постановами Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15 - а та Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року з 01 жовтня 2015 року по даний час, у зв`язку зі зміною мінімальної пенсії.

На виконання судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області надано довідку згідно якої, доплата по перерахунку пенсії по рішенню Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/11223/15-а за період з 01.10.2015 року по 01.07.2020 року нарахована та неплачена пенсія складає в сумі 140463,05грн.

Згідно витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/11223/15-а виконано в сумі 2806,66грн.

Однак, нарахування пенсії щомісяця ОСОБА_1 проводяться відповідні нарахування за рішенням суду (борг збільшується) до внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та/або Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210» Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

11.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про здійснення перерахунку пенсії у відповідності до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а та видачі розпорядження про такий перерахунок.

10.10.2109 за вих. №1200/Б-10, листом ОСОБА_1 повідомлено, що на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а управлінням проведено індивідуальний перерахунок та видано довідку в якій зазначено загальну суму пенсії, що підлягає до виплати з розмежуванням по статтям та копії розпоряджень з розрахунком пенсії.

Суд звернув увагу, що розпорядження про перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідачем не прийнято.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 4, 7 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2009 зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьк Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.10.2007р. по 31.12.2007р. та починаючи з 22.05.2008р. з урахуванням положень ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної законом на відповідний період.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2016 №711/11223/15-а та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2009, починаючи з 01.10.2015.

Ухвалюючи зазначене рішення суд виходив з того, що на момент розгляду справи державою визначений саме такий розмір матеріального забезпечення задля належного соціального захисту осіб, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи інваліди 2 групи категорії 1. Суд визначив конкретний розмір пенсії, на отримання якої має право позивач, і зобов`язав пенсійний орган виплачувати позивачу пенсію у визначеному розмірі з 22.05.2008. При цьому суд визначив умови розрахунку пенсії - перерахунок має здійснюватись виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної законом на відповідний період, та з урахуванням положень ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином судове рішення має безстроковий характер, підтверджує наявність у позивача права на пенсію у визначеному розмірі з 22.05.2008 і є обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

В постанові від 05.11.2013р. по справі №21-293а13 Верховний Суд України зазначив, що з самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Одночасно Верховний Суд України зауважив, що порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Законом України від 28.12.2014р. №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Після внесення зазначених змін статтями 50 і 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачається, що особам, віднесеним до категорії 1, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Пунктом 7 Прикінцевих положень ЗУ від 28.12.2014р. №76-VIII передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, відповідно до цього Закону, її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, з 01.01.2015 механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається актами Кабінету Міністрів України.

Відповідач здійснює нарахування та виплату пенсії позивачеві на підставі постанови КМУ №1210 від 23.11.2011р. «Про затвердження порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з чим розмір пенсії позивача є меншим ніж встановлений постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2009.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є зокрема обов`язковість судового рішення.

Стаття 22 Конституції України гарантує, що Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, суд ухвалюючи постанову від 19.03.2008 та визначаючи розмір пенсії позивача в розмірі, встановленому законом на момент розгляду справи, виходив з того, що навіть у разі зміни законодавства, що регулює порядок розрахунку розміру пенсії соціальної категорії осіб, до яких відноситься позивач, цей розмір не може бути зменшений в контексті положень ст.22 Конституції України.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду, яким захищено право фізичної особи, що надано їй законом, який діяв на момент виникнення спору, в контексті положень ст. 22 Конституції України, навіть у разі зміни законодавчого регулювання спірних правовідносин, за своєю природою не може суперечити закону, а тому є обов`язковим до виконання на території України в межах періоду звернення цього рішення до виконання.

Згідно ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Однак, як встановлено судом, позивач отримував пенсію, розмір якої був розрахований відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2008 на підставі його заяви від 08.02.2005, заяв про перерахунок пенсії або переведення з одного виду пенсії на інший позивач не подавав, а отже у відповідача відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви позивача про розрахунок та виплату йому пенсії в розмірах, визначених судовими рішеннями.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо визнання незаконними дії посадових осіб Головного УПФУ в Черкаській області щодо не прийняття розпорядження по розрахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідність до розмірів, встановлених постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а та Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2008 року по справі №2а-1027/08 з 01 жовтня 2015 року, а також зобов`язання Головного УПФУ в Черкаській області виготовити розпорядження згідно постановами Придніпровського районного суду м. Черкас від 21.03. 2019 року у справі № 711/2771/17, Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а та Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2008 року по справі №2а-1027/08.

Щодо позовних вимог в частині визнати незаконними дії начальника Головного УПФУ в Черкаській області Зінник Світлани Михайлівни та посадових осіб Головного УПФУ в Черкаській області, яка полягає у бездіяльності при виконанні рішень Луганського окружного адміністративного суду по справі №2а-1027/08, Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/11223/15-а, Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/2771/17 протиправною та встановлення критерія розрахунку пенсії виходячи з мінімальної пенсії за віком, а саме: основної пенсії - 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії інваліду 2-ї групи (ст. 49) - 75% мінімальної пенсії за віком; підвищення інваліду війни 2 групи - 40% мінімальної пенсії за віком, суд зазначає.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

За правилами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Таким чином, судом з матеріалів адміністративної справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправні дії відповідача щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Судом встановлено, що позовні вимоги у даній справі стосуються визнання протиправними рішень та дій відповідача вчинених на виконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Оскаржувані дії відповідача вчинено на виконання рішення суду і можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення суду, то обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, позовна вимога щодо зобов`язання державної виконавчої служби витребувати з Головного УПФУ в Черкаській області відповідні документи для здійснення у порядку черговості виплати заборгованих коштів через Державну Казначейську службу України у сумі 128690,24 гривень також не підлягає до задоволення з вищевикладених підстав та зокрема з огляду на приписи ст. 287 КАС України.

Так, ч. 1 ст. 287 КАС України передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно матеріалів справи в органах ДВС відсутнє на час розгляду справи будь-яке відкрите виконавче провадження щодо стягнення з ПФУ заборгованості на Користь ОСОБА_1 у сумі 140463,05 гривень, а також прийнятих спірних даним відповідачем рішень.

Таким чином, позивач не є учасником виконавчого провадження, а заявлений позов не узгоджується з нормою ст. 287 КАС України, що в свою чергу виключає порушення прав позивача.

Крім того, суд вважає, що необхідно відмовити у встановленні судового контролю в порядку ст. 382 КАС України, яка передбачає право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, оскільки судовий контроль в даному випадку необхідно встановлювати лише по справі №711/11223/15-а.

Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії посадових осіб Головного УПФУ в Черкаській області щодо не прийняття розпорядження по розрахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідність до розмірів, встановлених постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а та Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2008 року по справі №2а-1027/08 з 01 жовтня 2015 року.

Зобов`язати Головне УПФУ в Черкаській області виготовити розпорядження згідно постановами Придніпровського районного суду м. Черкас від 21.03.2019 року у справі №711/2771/17, Придніпровського районного суду м. Черкас від 18.01.2016 року по справі №711/11223/15-а та Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2008 року по справі №2а-1027/08.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення та з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 29.07.2020