Справа № 640/15379/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Київ № 640/15379/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. при секретарі Наумець К.В. розглянувши в порядку визначеному статтями 268-271,287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2
до треті особи Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Лановенко Людмили Олегівни Публічне акціонерне товариство "Ощадний державний банк України", Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації
провизнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Лановенко Людмили Олегівни (далі по тексту - відповідач), треті особи - Публічне акціонерне товариство «Ощадний державний банк України», Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним рішення від 09.06.2020 року та зобов`язання відповідача зняти арешт з коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ "Ощадбанк", які надійшли з Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА, як соціальні виплати на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом винесення постанови про зняття арешту коштів (майна) на рахунку ОСОБА_1 в АТ "Ощадбанк" (код банку 322669, рахунок НОМЕР_3) на картковому рахунку НОМЕР_4.

Ухвалою суду від 08.07.2020р. суддею відкрито провадження у справі в порядку визначеному статями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 23.07.2020р. відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.07.2020р. відмовлено в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що накладення арешту на рахунок позивача, який призначений для отримання соціальної допомоги, а саме для одноразової допомоги у зв`язку з народженням дитини, унеможливлює своєчасне отримання таких коштів, що призначенні при народженні дитини. Крім того, відповідно до пункту 6 статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини - заборонено.

14 липня 2020 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечує, оскільки арештований рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання та рахунком на грошові кошти на якому заборонено звертати стягнення. Також ПАТ «Ощадбанк» прийнято постанову про арешт коштів боржника. Жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від ПАТ «Ощадбанку» на адресу приватного виконавця не надходило. З урахуванням вищезазначеного проти задоволення позову заперечує у повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2020 року в межах зведеного виконавчого провадження відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

09 червня 2020 року позивач звернулася з заявою до відповідача про скасування постанови про арешт коштів на рахунках, оскільки вони є соціальними виплатами, а саме, одноразова грошова допомога при народженні дитини, що підтверджується листом Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №12/1145-10 від 11.06.2019 року.

За результатами розгляду заяви позивача, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною, 09.06.2020 року відмовлено в знятті арешту з урахуванням того, що відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим арешт буде знятий у разі надходження від банку документів, які підтверджують, що кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення.

Не погоджуючись з наданою відповіддю та постановою про накладення арешту в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_3, що відкритий в ПАТ «Ощадбанк», позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами частин 1 та 2 статті 56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до статті 52 Закону № 1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Аналізуючи статтю 52 Закону суд зазначає, що є дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти:

- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;

- звернення стягнення на виплати, які заборонено законом;

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22.06.2012р. рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу ( в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поротній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до Постанови Національного банку України №492 від 12.11.2003р. "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів" банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).

Відповідно до статті 73 Закону стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

2. Стягнення не здійснюється також із сум:

1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;

2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;

3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;

4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Із матеріалів справи судом встановлено, що постановою приватного виконавця від 08.01.2020 року ВП №60946847 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику - ОСОБА_1 .

Крім того, із наданої позивачем до суду копії листа Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України» від 05.05.2020р., арешт на кошти, що знаходяться на рахунках в установі АТ «Ощадбанк» був накладений відповідно до постанови приватного виконавця ВП №60944925 від 08.01.2020 р.

Таким чином, на думку суду, у спірних правовідносинах, саме Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк», в якому відкрито рахунок позивача, виконувало постанову відповідача ВП №60944925 від 08.01.2020р. про арешт коштів боржника у даний спосіб.

Також, суд зазначає, що приватний виконавець не здійснював стягнення коштів з рахунків звернення стягнення на які забороняється законом, а лише наклав арешт.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про правомірність дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни при винесенні постанови від 08.01.2020р про накладення арешту на кошти боржника по виконавчому провадженню №60944925 та при відмові в скасування арешту.

Поряд з цим, судом встановлено, що картковий рахунок НОМЕР_4, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , є соціальним рахунком, на який позивач отримує виплату коштів при народженні дитини, що підтверджується листом Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 11.06.2019 року №12/1145-10 та не заперечувалося представником ПАТ «Ощадбанк».

Під час огляду виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 наданої в судовому засіданні позивачем, яка видана Територіальним відокремленим безбалансовим відділенням філії - Головного управління по м. Києву та Київській області публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" №10026/015 від 22.07.2020р. судом встановлено, що за період з 01.02.2020р. по 22.07.2020р. крім коштів, які позивач отримує при народженні дитини, будь - яких інших грошових надходжень на даний рахунок не надходило

Таким чином, накладення арешту на кошти позивача, що містяться на картковому рахунку, на який зараховуються кошти з виплати одноразової допомоги у зв`язку з народженням дитини, створює перешкоду позивачу розпоряджатися даними коштами, які встановлені та наданні державою з метою створення належних умов для повноцінного утримання і виховання дитини, що суперечить вимогам пункту 6 статті 73 Закону №1404-VIII.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного виконавцем.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 5 статті 13 Закону №1404 визначено, що постанова про зняття арешту приймається виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що у спірних правовідносинах з боку відповідача відсутні протиправні дії, водночас, відновлення прав позивача, яке полягає в отриманні належних їй соціальних виплат - одноразової грошової допомоги у зв`язку з народженням дитини, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Лановенко Людмилу Олегівну зняти арешт з коштів, який накладений постановою про арешт коштів від 08.01.2020 року на банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ "Ощадбанк" (код банку 322669, рахунок НОМЕР_3, картковий рахунок НОМЕР_4), що надійшли з Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА, як соціальні виплати на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд задовольнив клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору то судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) задовольнити частково

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Лановенко Людмилу Олегівну зняти арешт з коштів, який накладений постановою про арешт коштів від 08.01.2020 року на банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ "Ощадбанк" (код банку 322669, рахунок НОМЕР_3, картковий рахунок НОМЕР_4),що надійшли з Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА, як соціальні виплати на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін