Справа № 200/5992/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 р. Справа№200/5992/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (; 87502, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-кт Перемоги, буд. 16) (відповідач-1), Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (; 87555, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-кт Миру, буд.70) (відповідач-2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради і Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зобов`язання відмінити розпорядження від 30.03.2017 щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та поновити її дію.

В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває на обліку у Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради як внутрішньо переміщена особа згідно довідки від 15.04.2016 № .

27.04.2020 з Урядової гарячої лінії дізналася про те, що за інформацією ліквідаційної комісії Управління соціального захисту населення Лівобережного району м.Маріуполя та згідно відомостей з архіву Єдиного інформаційної бази даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб її довідку про взяття на облік як ВПО закрито та відправлено до архіву з ознакою «скасування довідки»

Довідку скасовано розпорядженням начальника Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 30.03.2017 за результатами проведення перевірки фактичного місця проживання внутрішньо переміщених осіб (не пройдено ідентифікацію).

Вважає зазначене розпорядження протиправним і таким, що порушує її конституційні права.

Управління соціального захисту настелення Лівобережного району Маріупольської міської ради, не погоджуючись з позовними вимогами, надало до суду відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що довідку позивача про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу було скасовано у зв`язку із поверненням останньої до покинутого місця проживання.

Крім того, у відзиві відповідач зазначив, що позивач дізналася про порушене, на її думку, право у 2017 році, у зв`язку з чим, вважає, що позивачем пропущено встановлений чинним законодавством строк для звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом.

Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, не погоджуючись з позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що згідно з даними Єдиної Web-орієнтованої інформаційної технології формування сегменту «Облік ВПО», ОСОБА_1 на обліку у Департаменті не перебуває.

Згідно з даними Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб довідку ОСОБА_1 від 15.04.2016 № закрито та відправлено до архіву 31.03.2017 з ознакою «скасування довідок».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справа копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідачі - Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради та Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради в даних правовідносинах є суб`єктами владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 07.05.2020 № С-5924-13-1.2.7 довідку про взяття позивача на облік як ВПО закрито та відправлено до архіву з ознакою «скасування довідки».

Довідку скасовано розпорядженням начальника управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 30.03.2017 за результатами проведення перевірки фактичного місяці проживання внутрішньо переміщених осіб (не пройдено ідентифікацію).

Предметом спору в даній справі є наявність чи відсутність законних повноважень у відповідача 1 щодо прийняття рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з підстави не проходження ідентифікації і повернення до покинутого місця проживання.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (частини перша статті 4 Закону № 1706-VII).

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно із положеннями ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

З аналізу вищезазначених норм суд приходить до висновку, що чинне законодавство містить вичерпний перелік підстав, з яких уповноваженим органом може бути прийнято рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, до яких, зокрема, відноситься повернення внутрішньо переміщеної особи до покинутого місця проживання.

Згідно положень частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Згідно пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Крім того, відповідно до приписів ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18.06.2018 по справі № 428/6624/17.

Втім, як передбачено положеннями пункту 3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Відповідно до положень п.6 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Суд вважає за необхідне зазначити, що належних письмових доказів, складення яких передбачено діючим законодавством, які б містили інформацію про повернення саме позивача до покинутого місця постійного проживання, до матеріалів справи відповідачами не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради скасовано довідку про реєстрацію позивача як внутрішньо переміщеної особи на підставі списків осіб, які до 30.11.2016 виїхали за межі території, контрольованої українською владою, та станом на 01.02.2017 не повернулись на підконтрольну владі територію України.

Проте, суд не приймає доводи відповідачів щодо встановлення факту повернення ОСОБА_1 до покинутого місця проживання, яке розташоване на непідконтрольній території України, оскільки зазначені списки не містять конкретної інформації щодо позивача. Крім того, відповідно до листа Донецької ОДА від 10.03.2017 № 01895/01-14 ДСК та листа Міністерства соціальної політики України від 21.03.2017 №5862/0/2-17/22 зазначені списки було надано для проведення додаткової перевірки фактичного місця проживання зазначених осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради не доведено правомірність своїх дій щодо скасування ОСОБА_1 довідки від 15.04.2016 № про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради поновити ОСОБА_1 дію довідки від 15.04.2016 № про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та внести відомості до Єдиної Wed-орієнтованої інформаційної технології формування сегменту «Облік ВПО», суд зазначає наступне.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вільний та безкоштовний доступ до якого надає Міністерство юстиції України, Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради () з 09.10.2017 перебуває у стані припинення.

Пунктом 13 Рішення Маріупольської міської ради від 25.07.2017 № 7/20-1724 «Про оптимізацію чисельності виконавчих органів міської ради» визначено, що Департамент соціального захисту населення Маріупольської місткої ради є правонаступником управлінь соціального захисту населення та здійснює функції щодо соціального захисту населення міста Маріуполя лише після ліквідації управлінь.

Таким чином, оскільки позивач не знаходилась на обліку у Відповідача 2 як внутрішньо переміщена особа, а Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради є діючою юридичною особою, відомості про припинення юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні, - позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради скасувати розпорядження від 30.03.2017 в частині скасування довідки ВПО ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити, що зазначене рішення не містить індивідуалізованої інформації щодо позивача. При цьому, на переконання суду, визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо скасування довідки ВПО ОСОБА_1 буде належним і достатнім способом захисту і відновлення її порушених прав та інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо пропуску позивачем встановленого чинним законодавством шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом за захистом порушених прав, оскільки, як встановлено судом, позивач дізналася про порушене право після звернення на Урядову гарячу лінію 27.04.2020. Доказів, які б спростовували зазначену обставину, відповідачами до суду не надано.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 06 липня 2020 року позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Частиною 2 ст. 133 КАС України визначено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року №294-IX визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі станом на 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської ради, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище та немайновий характер позовних вимог, судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської ради.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (; 87502, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-кт Перемоги, буд. 16) та Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (; 87555, Донецька обл., м.Маріуполь, пр-кт Миру, буд.70) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (; 87502, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-кт Перемоги, буд. 16) щодо скасування довідки від 15.04.2016 № про взяття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на облік як внутрішньо переміщеної особи.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (; 87502, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-кт Перемоги, буд. 16)за рахунок його бюджетних асигнувань на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) , 01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 липня 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко