Справа № 160/7030/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року Справа № 160/7030/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
26 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.07.2020 року, у якій позивач просить:
1. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Тетяни Петрівни від 16.10.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 938 995,68 грн. у виконавчому провадженні №52468090
2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області Скороход Тетяни Миколаївнивід 06.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження №60513753.
3. Зобов`язати Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області виключити з Єдиного реєстру боржників відомості внесені на підставі виконавчого провадження №60513753 стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2012 року у справі № 2-3375/11 та на підставі виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-3375/11 від 27.09.2012 року відкрито виконавче провадження № 52468090.
На підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області згідно з п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках виконавчого провадження №52468090 винесено постанову від 16.10.2019року про повернення виконавчого документа.
В подальшому публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось з примусовим виконанням виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області №2-3375/11 від 27.09.2012 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області, який відкрив виконавче провадження № 60409713, про що виніс постанову від 24.10.2019 року, де визначено стягнути з позивача основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% суми фактично задоволених вимог стягувача до фактично стягнутої за виконавчим документом суми отриманої за рахунок реалізації предмета іпотеки, але не більше за суми основної винагороди.
Проте головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження №52468090 винесено постанову від 16.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 938 995,68 грн, яку було передано до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для відкриття виконавчого провадження за місцем проживання позивача.
На підставі вищезазначеного, Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 60513753 з виконання постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення виконавчого збору від 16.10.2019 року у розмірі 938 995,68 грн.
На думку позивача, постанова від 16.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 938 995,68 грн в рамках виконавчого провадження № 52468090 та постанова про відкриття виконавчого провадження № 60513753 з виконання постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення виконавчого збору від 16.10.2019 року у розмірі 938 995,68 грн. є протиправними та такими, що винесені з порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09.07.2020 року о 11:30 год..
Згідно з ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Частиною ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Представники сторін в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. перебувала у відпустці з 13.07.2020 року по 22.07.2020 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 28.07.2020 року о 13:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року зобов`язано відповідачів надати відзиви на позовну заяву.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року на адресу суду від відповідача 2: Новомосковського управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли завірені належним чином матеріали виконавчого провадження № 60513753.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву та завірені належним чином матеріали виконавчого провадження № 52468090.
В наданому до суду відзиві відповідачем 1 зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження № 52468090 з виконання виконавчого листа № 2-3375/11, виданого 27.09.2012 Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в рахунок погашення заборгованості у розмірі 9 389 956,79 грн. за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 11-2007Л від 06.12.2007 року.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець пунктом 3 зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
На підставі заяви стягувача 6.10.2019 року виконавче провадження № 52468090 було завершено шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, фактично позивач не виконав рішення суду в межах відкритого виконавчого провадження, при виконанні якого державним виконавцем було вжито заходи примусового виконавця.
Також, зазначено, що закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача відповідно до вимог п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не відміняє обов`язку державного виконавця щодо стягнення з боржника виконавчого збору у відповідності до вищезазначених положень.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства, встановив наступне.
Боржником за виконавчим листом № 2-3375/11, виданим 27.09.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, визначено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
03.10.2016 року державним виконавцем ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52468090 та державним виконавцем вчинялись дії щодо виконання виконавчого листа від № 2-3375/11, зокрема, ухвалена постанова про опис та арешт майна, постанова про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, постанова про зупинення виконавчих дій, постанова про поновлення вчинення виконавчих дій.
26.09.2019 року публічним акціонерним товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» подано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області заяву про повернення виконавчого документа стягувачу.
16.10.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий лист №2-3375/11, виданий 27.09.2012 року, повернуто стягувачу.
При поверненні державним виконавцем у виконавчому листі №2-3375/11 державним виконавцем зазначено, що виконавче провадження завершено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а також, зазначено, що грошовий борг не стягнуто.
16.10.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ухвалено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження № 52468090 з боржника ОСОБА_1 у розмірі 938 995,68 грн.
В подальшому відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області оригінал постанови про стягнення виконавчого збору від 16.10.2019 року ВП № 52468090 направлена до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції територіального управління у Дніпропетровській області разом із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 16.10.2019 року ВП № 52468090.
06.11.2019 року відкрито виконавче провадження №60513753 з виконання постанови відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 16.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору 938 995, 68 грн.
25.06.2020 року Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, з підстав , що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 не мешкає, проте, в ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та має РНОКПП НОМЕР_2 ,у зв`язку з чим не має можливості встановити особу боржника.
Позивач не погоджується з постановою про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження № 52468090 з боржника ОСОБА_1 у розмірі 938 995,68 грн та постановою про відкриття виконавчого провадження № 60513753 з виконання виконавчого постанови відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 16.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору 938 995, 68 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в запереченні на позов суд виходив з таких міркувань та норм чинного законодавства.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404 (далі - Закон № 1404), згідно з яким примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 1 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частиною другою статті 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до Законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.
Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.
Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.
Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.
Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Судом становлено, що 24.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60409713 за виконавчим листом № 2-3375/11, виданим 27.09.2012 року, де боржником зазначено ОСОБА_1 , а п. 3 постанови передбачено стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% суми фактично задоволених вимог стягувача пропорційно до фактичного стягнутої за виконавчим провадженням суми отриманої за рахунок реалізації предмета іпотеки, але не більш за суми основної винагороди.
За таких обставин, суд робить висновок, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 та у постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року.
Як свідчать обставини даної справи, відповідачем 1 - відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області так і не було стягнуто суми, що підтверджується написаним державним виконавцем у постанові про поаернення виконавчого документа стягувачеві про не стягнення грошових сум за виконавчим листом № 2-3375/11, виданим 27.09.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, отже з боку виконавчої служби не виконані обов`язкові умови для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків у розумінні статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, заявлена відповідачем 1 та відповідачем 2 у виконавчих провадженнях № 52468090 та № 60513753 сума виконавчого збору у розмірі 938 995,68 грн. є необґрунтованою, її правова природа не встановлена та не кореспондується з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Тетяни Петрівни від 16.10.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 938 995,68 грн. у виконавчому провадженні №52468090 та визнання протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області Скороход Тетяни Миколаївнивід 06.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження №60513753 підлягають задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області виключити з Єдиного реєстру боржників відомості внесені на підставі виконавчого провадження №60513753 стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Зі справи вбачається, що позивачем не надано доказів, що останній звертався до відповідача 2 - Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про виключення з Єдиного реєстру боржників відомості внесені на підставі виконавчого провадження №60513753 стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи наведене вище, суд зробив висновок, що задоволення вказаної позовної вимоги є передчасним та буде мати наслідком втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині задоволення позову слід відмовити.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд зробив висновок, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено основні позовні вимоги позивача, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у повному розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 293, 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Тетяни Петрівни від 16.10.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 938 995,68 грн. у виконавчому провадженні №52468090
Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області Скороход Тетяни Миколаївнивід 06.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження №60513753.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук