Справа № 280/2072/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2020 року м. Дніпросправа № 280/2072/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Прасов О.О.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо стягнення з ОСОБА_1 10886,91 грн. - суми пенсійного забезпечення, яке позивач отримав протягом вересня-жовтня 2019 року, а також припинення нарахування та виплату позивачу пенсійного забезпечення з 20.08.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" починаючи з 20.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що, будучи військовим пенсіонером, з 20.08.2019 проходить службу за контрактом в Головному управлінні ДСНС України у Запорізькій області та впродовж серпня-жовтня 2019 року продовжував отримувати пенсію. Пенсійний орган з листопада 2019 року припинив виплату пенсії, кошти в розмірі 10886,91 грн. списані з рахунку позивача. Вважає дії ГУ ПФУ в Запорізькій області незаконними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач був прийнятий на службу за контрактом до органів і підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду в країні, то виплата пенсії останньому не повинна припинятися до дня фактичного його звільнення зі служби або закінчення особливого періоду.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають

значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не призваний на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період, а прийнятий на службу цивільного захисту за контрактом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги та її вимоги просить залишити без задоволення. Вказує на законність та обґрунтованість рішення першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом Головного управління МНС України у Запорізькій області № 30 від 31 січня 2011 року підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби в МНС України у запас Збройних Сил України та виключено зі списків ГУ МНС України Запорізької області.

З 01.02.2011 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

30.07.2019 між позивачем та ДСНС в особі начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області укладено Контракт №281/19 про проходження служби цивільного захисту.

Згідно наказу Головного управління ДСНС України у Запорізькій області № 352 від 20 серпня 2019 року, колишнього підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , який уклав контракт про проходження служби цивільного захисту до 15 серпня 2023 року, відповідно до пунктів 33,49, 62, 93, 95 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу прийнято на службу цивільного захисту та зараховано в кадри ДСНС.

На підставі листа пенсійного органу від 22.10.2019 за №562/03.4-10 ПАТ «Державний ощадний банк України» повернуто кошти з рахунку позивача на загальну суму 10886,91 грн. (суми пенсійного забезпечення які позивач отримав протягом вересня-жовтня 2019 року).

Позивач, письмово - 21.10.2019 та 24.10.2019 через портал електронних послуг, звертався із заявами щодо не припинення виплати йому пенсії за вислугу років, які залишено відповідачем без задоволення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 2 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Поряд з цим, частиною 3 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсіонерам з числі військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу повторного прийняття їх на службу до дня демобілізації або звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу у зв`язку з мобілізацією, на особливий період.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правилами статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII надано аналогічне визначення особливого періоду - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).

Також, відповідно до вищезазначеної статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Завданням мобілізації є, зокрема, здійснення комплексу заходів, спрямованих на переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, організацію і штати воєнного часу.

Указами Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, від 06 травня 2014 року №454/2014, від 21 липня 2014 року №607/2014 та від 14 січня 2015 року №15/2015, в Україні оголошено про часткову мобілізація.

Згідно роз`яснень, наданих у листі Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 1 жовтня 2015 року «Щодо особливого періоду», у відповідності до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року №1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XІІ) 3 моменту оголошення Указу N9 303/2014, в України настав особливий період, який діє і на час розгляду справи.

Оскільки законодавством України не встановлено порядок припинення особливого періоду, то закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для завершення особливого періоду.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що оскільки з 17 березня 2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з тривалістю якої пов`язується особливий період, то спірні правовідносини між сторонами виникли в період коли в країні діяв особливий період.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 638/662/17, від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16, від 27 березня 2020 року у справі №806/1286/17.

Оскільки позивач був прийнятий на службу цивільного захисту за контрактом під час дії особливого періоду, то на нього розповсюджується дія частини 3 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо не припинення виплати пенсії.

Посилання відповідача не те, що припинення виплати пенсії є правомірним, оскільки ані в контракті «Про проходження служби цивільного захисту» № 281/19, ані в наказі «Про кадрові питання» № 352 від 20 серпня 2019 року не зазначено про прийняття позивача на військову службу, колегія суддів вважає необґрунтованими.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що оскільки позивач був прийнятий на службу за контрактом до органів і підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду в країні, то виплата пенсії останньому не повинна припинятися до дня фактичного його звільнення зі служби або закінчення особливого періоду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко