Справа № 200/2432/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р. Справа№200/2432/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., за участю секретаря судового засідання - Лисинській А.О.

представника відповідача - Яковлевої А.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 03 березня 2020 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 21 лютого 2019 року, яким зазначено, що ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8 178,90 грн., а також визначена сума штрафних санкцій у розмірі 2 044,73 грн., на загальну суму 10 223,63 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 13 грудня 2018 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (доходи від підприємницької діяльності не перевірялись) та складено Акт. На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване рішення в порушення вимог передбачених Податковим кодексом України. А саме, що при наданні банками-кредиторами інформації до органу ДПС про нарахування доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості (ознака доходу 126) не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, та до загальної суми доходу включена різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату прощення та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року. Відповідач неправомірно визначив суму грошового зобов`язання та на дорахував суму податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи, що відповідачем не вірно було визначено суму доходу позивача (додаткове благо) грошові зобов`язання за податковим повідомлення - рішенням про донарахування суму військового збору від 21.02.2019 року № також, є незаконними, оскільки розрахунок суми грошового зобов`язання за зазначеним рішенням здійснювався з суми іншої доходу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 23 березня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

25 травня 2020 року ухвалою суду вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 22 червня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28 липня 2020 року.

Від Головного управління ДПС у Донецькій області до суду надійшов відзив, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у 2016 році отримано дохід у сумі 545 948,41 грн. за ознакою доходу «126» - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку, джерело отримання -АТ «ОТП БАНК». Перевіркою донараховано за 2016 рік податку на доходи фізичних осіб в сумі 98 146,70 грн. та військового збору в сумі 8 178,90 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесене без порушення чинного законодавства.

Представник позивача 27 липня 2020 року надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача за правилами письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, з підстав зазначених у візові, просила у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

20 грудня 2006 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» було укладено кредитний договір № СМ-SME 102/089/2006 на суму 594 059,00 доларів США зі сплатою 2 % річних від суми часткового або повного дострокового виконання Боргових зобов`язань, протягом першого року з моменту отримання повної суми кредиту та 1 % від суми часткового чи повного дострокового виконання боргових зобов`язань, починаючи з другого року з моменту отримання повної суми Кредиту і до повного виконання Боргових зобов`язань, із датою остаточного повернення кредиту 20 грудня 2016 року, для придбання нерухомого майна, а саме нежилих приміщень № 65, 66, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 208 (а.с. 132-139).

18 листопада 2015 року між позивачем (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) було укладено додатковий договір № 7, відповідно до якого сторони домовились, що Банк застосовує відносно Позичальника процедуру прощення боргу за кредитним договором відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України в розмірі 545 948,41 грн. за умови сплати Позичальником 18 листопада 2015 року боргових зобов`язань в розмірі 300 000,00 гривень.

Пунктом 3.7 зазначеного додаткового договору вказано, що підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що банк повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу в річній податковій декларації.

20 вересня 2018 року Головне управління ДФС у Донецькій області направило АТ «ОТП БАНК» лист, щодо надання інформації про суми нарахованого/сплаченого доходу на користь платників податку та сум утриманого з них податку платникам податків згідно переліку, де було зазначено ОСОБА_1 (а.с.88-91).

В відповідь на вищезазначений лист АТ «ОТП» повідомив своїм листом від 26.09.2018 року № 01-05-19-6/7133 ГУ ДФС у Донецькій області що, інформація яка запитувалась містить банківську таємницю, та повідомило про застосування процедури анулювання (прощення) боргу до фізичних осіб, в переліку яких зазначено ОСОБА_1 (а.с.86- 87).

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.10.2018 року № 1827 відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (доходи від підприємницької діяльності не перевірялись) та складено Акт перевірки № 1471/05-99-13-04/ від 13 грудня 2018 року (а.с. 75-82).

Згідно Акту перевірки ОСОБА_1 отримав у 2 кварталі 2016 року дохід у сумі 545 948,41 грн. за ознакою доходу «126» - додаткове благо від АТ «ОТП БАНК». Згідно з підпунктом «б» пункту 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України сума доходу платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 - боржника у вигляді суми анульованого (спрощеного) основного боргу у розмірі 545 948,41 грн. відображено кредитором банківською установою АТ «ОТП БАНК» у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду - 11 квартал 2016 року, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу «126».

За висновками перевірки 21 лютого 2019 р. Головним управління Державної фіскальної служби у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , в якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на 8 178,90 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 2 044,73 грн.;

-№ , в якому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування, на 98 146,70 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 24 536,68 грн.;

-№ , в якому застосовані штрафні санкції на суму 170 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов`язання зі сплати військового збору неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до пп.14.1.54 ПКУ доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. "б" п.176.2 ПКУ сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника 18 листопада 2015 року, але в Акті перевірки зазначено, що дохід позивач отримав у 2016 році, що не відповідає встановленим обставинам справи.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, законодавцем було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом № 321-УПІ від 9 квітня 2015 року Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань, яким, зокрема, встановлено, що: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, після настільки глибокої девальвації, яка мала місце в Україні в 2014-2015 рр., зобов`язання валютних позичальників суттєво зросли, що робить цілком логічним й доречним рішення держави надати для них податкові преференції.

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі спрощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами кредитних договорів було визначено розмір прощеної частини боргу у розмірі 545 948 грн. Таким чином, додатковим договором № 7 від 18 листопада 2015 року було змінено валюту договору з доларів США на гривню.

Доходом (додатковим благом) для позивача вважається сума 545 948,41 грн.

Крім того, судом встановлено, що при проведенні перевірки самого додаткового договору № 7 від 18 листопада 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» (Банк) відповідачем досліджено не було, на запит відповідача, банк відповів, що інформація яка запитувалась містить банківську таємницю. У зв`язку з чим в Акті перевірки № 1471/05-99-13-04/ від 13 грудня 2018 року відповідачем невірно зазначено період в якому позивач отримав додаткове благо (дохід).

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не було отримано в 2016 році оподатковуваного доходу в тому розмірі, як зазначено в акті перевірки, а саме 545 948,41 грн., тому що сума валюти кредиту була змінена.

На підставі викладеного, суд, констатуючи правильність висновків податкової інспекції про заниження позивачем доходу але не за 2016 рік, а за 2015 рік та заниження відповідно об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, не погоджується із розмірами такого заниження.

Суд не може визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення в якійсь конкретній сумі загального боргу та штрафних санкцій, оскільки суд не повинен підміняти державний орган, рішення якого оскаржуються, приймаючи замість рішень, які визнаються протиправним, інші рішення, які б відповідали закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Приймаючи до уваги викладене, рішення, в якому недійсну частину не можна відокремити, є недійсним в цілому. Суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Рішення суду, яка набере законної сили, наддасть податковому органу можливість визначити в установленому законодавством порядку дійсний розмір заниження доходу позивача, та прийняти нове рішення, яким визначити суму військового збору у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, суд з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 21 лютого 2019 року, яким зазначено, що ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8 178,90 грн., а також визначена сума штрафних санкцій у розмірі 2 044,73 грн., на загальну суму 10 223,63 грн.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи наведене суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,6,90,132,139,193,242-244,246,255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 21 лютого 2019 року, яким зазначено, що ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8 178,90 грн., а також визначена сума штрафних санкцій у розмірі 2 044,73 грн., на загальну суму 10 223,63 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 липня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2020 року.

Суддя Л.В. Арестова