Справа № 380/1315/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1315/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

представника відповідача Гавриляка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул.Стрийська, 35 (далі - відповідач), в якому позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.05.2018 № 0-1306, винесеного Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Ухвалою від 17.02.2020 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 26.03.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 03.06.2020 суд залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - третя особа).

Ухвалою від 03.06.2020 суд витребував докази від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Ухвалою від 08.07.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль марки Audi, модель Q7, 2017 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., тип пального дизель, не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком, оскільки такий автомобіль відсутній у Переліку легкових автомобілів, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку. Крім цього, оскаржене податкове повідомлення-рішення направлене за адресою позивача, за якою він не проживає.

16.04.2020 представник відповідача подав відзив на позову заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Вказав, що згідно з інформацією Мінекономрозвитку щодо переліків, які розміщені на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, автомобілів з роком випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом, яка свідчить про те, що належний позивачу на праві власності автомобіль марки - марки AUDI, моделі Q7, 2017 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см, тип пального - дизель - відповідає ознакам автомобіля такої моделі, який зазначений у вказаних переліках. Вказане свідчить про правомірність визначення податкового зобов`язання відповідно до статті 267 Податкового кодексу України.

У судове засідання позивач не з`явився належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав клопотання про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання третя особа явку представника не забезпечила, належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі її представника до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач є власником автомобіля марки Audi, модель Q7, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., тип пального дизель, рік випуску 2017, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Вказаний автомобіль включений до Переліку легкових автомобілей, з року випуску яким минуло не більше 5 років та середньоринкова вартість яких становить 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2018.

У зв`язку з цим, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 30.05.2018 № 0-1306 (далі - оскаржене податкове повідомлення-рішення), яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2018 року - 25000,00 грн.

19.11.2019 відповідач сформував податкову вимогу № 127673-52, згідно з якою станом на 18.11.2019 сума податкового боргу платника податків становить 25000,00 грн.

Представник позивача звернувся до відповідача із скаргою від 06.01.2020 на податкове повідомлення-рішення від 30.05.2018 № 0-1306, в якій просив скасувати таке.

27.01.2020 відповідач прийняв рішення про залишення скарги без розгляду №3249/6/99-00-080504-06, у зв`язку із пропуском строку подання скарги.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 30.05.2018 № 0-1306 протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

З 1 січня 2017 набрали чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 № 1797-VIII (далі - Закон України № 1797 VIII ) та Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 № 1791 VIIІ ( далі - Закон України №1791-VIIІ), якими, зокрема, внесені зміни до статті 267 Податкового кодексу України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 вказаної статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року, виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 1 січня 2018 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 3723,00грн відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"

Отже, об`єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1396125,00 грн., та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Згідно з пунктом 267.4 вказаної статті ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування.

Нормами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про те, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Таким чином, повноваження податкового органу полягають лише у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Більше того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Тобто, з урахуванням викладеного, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про автомобіль, що належить позивачу, що міститься в переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році.

Суд встановив, що належний позивачу автомобіль марки Audi, модель Q7, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., тип пального дизель, рік випуску 2017 включено до Переліку легкових автомобілей, з року випуску яким минуло не більше 5 років та середньоринкова вартість яких становить 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2018.

Таким чином, вартість автомобіля позивача перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового 2018 року, що свідчить про те, що такий автомобіль є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що належний йому автомобіль не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком, оскільки такий автомобіль відсутній у Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, виходячи за наступного.

Суд зауважує, що у клопотанні третьої особи від 19.06.2020 вказано про те, що ні Податковим кодексом України, ні Методикою не визначено одиницю виміру об`єму циліндрів двигуна, а більшість офіційних дилерів у своїх прайс-листах інформацію щодо об`єму циліндрів двигунів надають ДП «Держзовнішінформ» безпосередньо в літрах. Міністерство розраховує середньо ринкову вартість легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком на підставі наданої ДП «Держзовнішінформ» інформації про ціни нового автомобіля із визначенням показника об`єму циліндрів двигуна у літрах із заокругленням до найближчого цілого числа.

Суд в цьому контексті звертає увагу позивача на те, що обставини щодо застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигуна автомобіля марки Audi, модель Q7, тип пального дизель до значення об`єму циліндрів двигуна 3,0 та включення Міністерством економічного розвиту та торгівлі України такого автомобіля до Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році можуть слугувати предметом окремого позову до Міністерства економічного розвиту та торгівлі України.

Згідно з відомостями з офіційного інтернет - сайту "AUDI" щодо автомобіля марки Audi, модель Q7 3.0 TDI зазначено, що робочий об`єм циліндрів двигуна становить 2967куб.см.

Таким чином, обставини, які встановив суд, дають підстави вважати, що автомобіль марки Audi, модель Q7, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., тип пального дизель, відповідає автомобілю, включеного до Переліку легкових автомобілей, з року випуску яким минуло не більше 5 років та середньоринкова вартість яких становить 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2018 в графах "Марка" Audi, "Модель" Q7, "Об`єм циліндрів двигуна" 3,0, "Тип пального" дизель.

Суд зауважує, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги саме такою обставиною, для її обґрунтування не подав жодного доказу.

Щодо посилання позивача на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення направлене не на його адресу, суд зазначає наступне.

У пункті 45.1. статті 45 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пункту 66.3. статті 66 Податкового кодексу України у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків. Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації. У такому разі платник податків, визначений у пункті 64.2 статті 64 вказаного Кодексу, зобов`язаний подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) згідно з порядком обліку платників податків. У разі неподання такої заяви протягом 10 календарних днів платник податків або посадові особи платника податків несуть відповідальність відповідно до закону.

З наведених положень вбачається покладення на платника податків обов`язку повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси.

Суд зазначає, що позивач не надав доказів, які б свідчили про подання ним заяви про зміну податкової адреси, а тому відповідач правомірно надіслав оскаржене податкове повідомлення-рішення за адресою, яка міститься в особовій картці платника податків.

Додатково суд зазначає, що направлення податкового повідомлення - рішення за іншою податковою адресою, за якою платник податків не проживає, не впливає на його юридичну силу та не може само по собі слугувати підставою для визнання такого рішення протиправним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому є правомірним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 27 липня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик