Справа № 580/1910/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року справа № 580/1910/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

02.06.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов про визнання протиправним і скасування рішення від 05.12.2019 №38-11 про відмову у передачі земельної ділянки, прийнятого Софіївською сільською радою (19610, Черкаська обл., Черкаський р-н, с.Софіївка, вул.Шевченка, буд.39; 0) (далі відповідач).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне рішення не вмотивоване та не обґрунтоване дослідженнями експертних установ. Зокрема, у технічній документації не зазначено, що на ділянці існують будь-які обмеження, а посилання у спірному рішенні, що частина земельної ділянки обліковується, як болото, не підтверджена доказами.

Ухвалою суду від 04.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу сторони отримали 09.06.2020.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав, про причини його неподання суд не повідомив.

Оскільки обґрунтованих клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом у судове засідання) або заперечень на розгляд справи саме у спрощеному провадженні сторони суду не надали, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без проведення судового засідання та виклику сторін (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що на підставі заяви позивача від 05.09.2018 відповідач рішенням від 06.09.2018 №26-4 надав дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію), на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 в розмірі 0,23га у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок.

На підставі заяви позивача від 15.03.2020 ФОП ОСОБА_2 виготовив вказаний вид технічної документації щодо земельної ділянки загальною площею 0,2300га. (далі - Технічна документація). Згідно з його змістом він включає: пояснювальну записку, додатки, клопотання замовника на виготовлення технічної документації, паспортні дані та РНОКПП, технічне завдання на виготовлення документації, заява на дозвіл, дозвіл сільської ради, виписка з рішення Софіївської сільської ради, договір купівлі-продажу будинку, схема розміщення земельної ділянки, матеріали геодезичних вишукувань, кадастровий план земельної ділянки, каталог координат, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, перелік обмежень у використанні земельної ділянки.

Спірним рішенням від 05.12.2019 №38-11 відповідач відмовив позивачу у передачі земельної ділянки у власність та затвердженні технічної документації. Підставою вказано, що надана заявником технічна документація повністю дублює попередню документацію ФОП ОСОБА_2 і зміни не внесені. Пунктом ІІ вказаного рішення рекомендовано заявнику звернутись до виконавця щодо внесення змін площі земельної ділянки з 0,23га до 0,19га. Відповідно до п.ІІІ рішення рекомендовано позивачу земельну ділянку (болото) за бажанням взяти в оренду або подати заяву щодо додаткового наділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Тому позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, у тому числі, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

На підставі ч.1 ст.10 Закону України від 21.05.1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, розгляд відповідачем питань у сфері земельних правовідносин має вирішуватися на його пленарних засіданнях.

На підставі ч.1 ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно з ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами 1, 2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Технічна документація із землеустрою сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (ст.1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій» (далі Закон України №858-IV).

Згідно з абзацом першим ст.25 Закону України №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Абзац другий зазначеної статті визначає види документації із землеустрою:

а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;

б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць;

в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб;

е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;

є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів;

ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

з) робочі проекти землеустрою;

и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок;

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Відповідно до ст.29 Закону України №858-IV документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до ст.30 Закону України №858-IV проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст.55 Закону України №858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ч.8 ст.55 Закону України №858-IV у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Технічна документація із землеустрою відповідно до ч.10 ст.55 Закону України №858-IV щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом);

г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем;

ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);

д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані);

ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);

и) кадастровий план земельної ділянки;

і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Отже, відповідач мав оцінити Технічну документацію позивача на предмет дотримання його складових.

Як зазначено вище, підставою для передачі у власністю земельної ділянки відповідно до ч.2 ст118 ЗК України є технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частин 1-3 ст.33 Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон №3613-VI) облік земель у Державному земельному кадастрі здійснюється за кількістю та якістю земель і земельних угідь. Облік кількості земель та якості земельних угідь ведеться щодо власників і користувачів земельних ділянок. Облік кількості земель відображає дані, що характеризують земельні ділянки за площею, складом земельних угідь відповідно до затвердженої класифікації, розподілом земель за власниками (користувачами) в обсязі, визначеному цим Законом.

Частиною 1 ст.34 Закону №3613-VI передбачено, що на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Згідно з розділом 2 додатку 8 до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 Порядку ведення Державного земельного кадастру експлікація земельних угідь повинна містити площу земельної ділянки з переліком угідь та їх площ.

Зі змісту кадастрового плану земельної ділянки, доданого до технічної документації із землеустрою позивача, суд встановив, що в таблиці «Кадастровий план земельної ділянки» зазначено, що до земельної ділянки площею 0,23га входять сільськогосподарські угіддя (рілля), площею 0,1558га, забудовані землі 0,0742га, з яких капітальне будівництво 0,0140га, прибудинкова територія 0,0602га. Цільове призначення земельної ділянки 02.01 "Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)".

Відповідно до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання щодо вищевказаної земельної ділянки, площею 0,23га власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Акт підписаний позивачем, розробником технічної документації та суміжними користувачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і Софіївською сільською радою без заперечень.

Переліком обмежень у використанні земельної ділянки, що є додатком до Технічної документації позивача, таких обмежень, як "охоронні зони, зони санітарної охорони, санітарно-захисні зони, зони обслуговування режиму використання, водоохоронні обмеження, інші обмеження, земельні сервітути, суперфіцій, емфітевзис", не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки на підставі ч.3 ст.79-1 ЗК України підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.4 ст.79-1 ЗК України).

Витягом з Державного земельного кадастру від 02.04.2019 №НВ-019 про земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , - підтверджено її реєстрацію у ДЗК з присвоєнням кадастрового номера :05:001:0317, площа 0,2300га, цільове призначення - 02.01 "Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)".

Отже, вищевказана земельна ділянка є сформованою, оскільки їй присвоєно кадастровий номер, визначено межі та площу.

Відповідно до ч.14 ст.186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Водночас підстав для відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) чинне законодавство не передбачає.

Зазначені в спірному рішенні підстави щодо невнесення змін до технічної документації, виготовленої ФОП ОСОБА_2 , та рекомендації позивачу звернутись до виконавця щодо внесення змін площі земельної ділянки з 0,23га до 0,19га, не обгрунтовані вимогами чинного законодавства.

Зважаючи, що відповідачем надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на вищевказану земельну ділянку, площею 0,23га, факт реєстрації земельної ділянки у ДЗК на підставі розробленої технічної документації, відповідальність за достовірність даних якої несе її розробник відповідно до ч.3 ст.28 Закону України №858-IV, відповідач у спірних правовідносинах безпідставно не врахував факту сформованої земельної ділянки, якої стосується Технічна документація, саме на 0,23га, та факту надання дозволу на її розробку саме на таку площу.

На підставі ч.18 ст.186 ЗК України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій"; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки положення земельного законодавства не передбачають повноважень органу місцевого самоврядування відмовити у затвердженні технічної документації із землеустрою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з викладених вище підстав, спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Отже, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 25.05.2020 №0.0..1 про сплату судового збору в розмірі 840,80грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Софіївської сільської ради (19610, Черкаська обл., Черкаський р-н, с.Софіївка, вул. Шевченка, буд.39; 0) від 05.12.2019 №38-11 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у затвердженні технічної документації та передачі у власність земельної ділянки.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Софіївської сільської ради (19610, Черкаська обл., Черкаський р-н, с.Софіївка, вул. Шевченка, буд.39; 0) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840,80грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 23.07.2020.