Справа № 500/395/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/395/20

17 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Василишин К.В.

представника відповідача Чайківська М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску, рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №2 від 26.09.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб та застосовано штрафні санкції на 91905,16 грн., вимогу №Ф- від 26.09.2019 про сплату боргу з єдиного соціального внеску в сумі 34848,00 грн., рішення № від 26.09.2019 про застосування штрафних санкцій з несвоєчасно нарахованого єдиного внеску в сумі 17424,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується із зазначеними податковим повідомленням - рішенням, вимогою про сплату боргу з єдиного соціального внеску, рішенням про застосування штрафних санкцій з несвоєчасно нарахованого єдиного внеску. Позивач зазначив, що ревізором не відображено, з яких фінансово-господарських документів вбачається, що ФОП ОСОБА_1 перевищив обсяг доходу, а саме за 2018 отримав виручки 1990160,85 грн.; на підставі яких операції та з якими контрагентами позивач перевищив обсяг доходу; з якого часу (місяця, кварталу) позивач перевищив ліміт обсягу доходу. Позивач вказав, що обґрунтувань та/або документального підтвердження того, що сума перевищення 490160,85 грн. є доходом в розумінні Податкового кодексу України, ні в акті ні у рішенні за результатами адміністративного оскарження не наведено. Позивач вважає, що встановлені обставини - дані перевірки не відповідають дійсності, адже із сум нарахованої заробітної плати здійснено перерахування 22% єдиного соціального внеску. Крім того, на думку позивача, відповідачем використано термін "за даними перевірки" встановлено перевищення доходів, що не є конкретним та не зрозумілим.

Ухвалою суду від 10.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 10 днів з моменту вручення даної ухвали. У вказаний судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у даній справі призначено на 02.04.2020 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що оскаржувані в даній справі податкове повідомлення - рішення, вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску, рішення про застосування штрафних санкцій з несвоєчасно нарахованого єдиного внеску вважає правомірними. Зазначив, що проведеною перевіркою на підставі даних банківських виписок, даних форми 1-ДФ, встановлено розбіжність між задекларованим підприємцем доходом і доходом згідно даних перевірки (1990160,85 грн.) на загальну суму 1026639,85 грн. в тому числі за 2018 рік - 1026639,85 грн. Представник відповідача вважає, що внаслідок перевищення граничного обсягу суми доходу, який дає право платникам 2 групи єдиного податку здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2019 повинен був перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексу України та зобов`язаний був зареєструватися платником податку на додану вартість відповідно. Також, на думку представника відповідача, до позивача правомірно застосовані штрафні санкції в сумі 17424,00 грн. За наведених обставин, просив відмовити у задоволенні даного позову.

Ухвалою суду від 02.04.2020 розгляд даної справи відкладено до 29.04.2020 о 10:00 год.

28.04.2020 розгляд даної справи відкладено до 26.05.2020 о 11:00 год. у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці.

Ухвалою суду від 26.05.2020 розгляд справи відкладено до 17.06.2020 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 17.06.2020 розгляд справи відкладено до 06.07.2020 о 11:00 год.

06.07.2020 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 17.07.2020 о 09:00 год.

17.07.2020 представник позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Судом встановлено, що згідно з реєстраційними даними основним видом діяльності позивача є код КВЕД 10.71 "Виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.".

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області у період з 14.08.2019 по 20.08.2019 проводилась документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2018 по 31.12.2018, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №1002/19-00-13-02/ від 28.08.2019, яким встановлені наступні порушення: пп.2 п.291.4 ст.291, пп.1 п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України (далі ПКУ), а саме, перевищення граничних обсягів доходу за 2018 рік, внаслідок чого донараховано єдиного податку за 2018 рік в сумі 73524,13 грн.; - п.п.296.1.1 п.296.1 ст. 296, п.44.1 ст.44 ПКУ - встановлено відсутність книги обліку доходів; - підпунктів 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 31.1 статті 31, пункту 54.2 статті 54, підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, абзацу 2 пункту 57.1 статті 57, п.131.2 ст.131, підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпунктів «а», «г» пункту 176.2 статті 176 ПКУ - встановлено не сплачене до бюджету податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати в сумі 4 212,00 грн.; - підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» «г» пункту 176.2 статті 176 розділу IV ПКУ, а саме: несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, внаслідок чого застосовуються штрафні санкції в розмірі 1641,6 грн; - п.63.3 ст.63 ПКУ, а саме, платником не подано повідомлення за формою №20-ОПП «про об`єкти оподаткування, або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність»; -підпунктів 168.1.2 та 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПКУ, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 в сумі 351,00 грн.; - підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 ПКУ, внаслідок чого на підставі пункту 126.1 статті 126 ПКУ застосовані штрафні санкції 10 та 20 відсотків на суми несвоєчасно перерахованого військового збору в розмірі 136,80 грн.; - ч.5,6 ст.8, п.9.2, 9.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464 (далі Закон №2464), внаслідок чого донараховано єдиного соціального внеску в сумі 34848,0 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 17424 грн.

26.09.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №2, яким на підставі Акту 1002/19-00-13-02/ від 28.08.2019, встановлено порушення частини другої п.291.4 ст.291, частини першої п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 91905,16 грн.

Вказане податкове повідомлення - рішення було оскаржене до Державної податкової служби України, однак рішенням про результати розгляду скарги від 11.12.2019 №1260716/99-00-08-05-04, оскаржуване в даній справі податкове повідомлення - рішення залишено без змін , а скаргу без задоволення.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2019 №Ф-.

Також, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято Рішення № від 26.09.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 17424,00 грн.

Вказані рішення були оскаржені позивачем до Державної податкової служби України, однак рішенням від 13.11.2019 №933/6/99-00-08-06-01 залишено без розгляду скаргу ФОП ОСОБА_1 в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.09.2019 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.09.2019 № ГУ ДПС у Тернопільській області.

Не погоджуючись з казаним податковим повідомленням - рішенням, вимогою про сплату боргу (недоїмки), рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (надалі, ПК України).

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Кодексу, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62,1.3 статті 62 ПК України).

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1. ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 86.7 ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Відповідно до підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію»; в якому визначено, що податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (стаття 83 ПК України).

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 44.3 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання-з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до пункту 44.6 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до вимог п.181.1 ст.181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно п. 183.1 ст.183 Кодексу будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Згідно п. 183.10 ст.183 ПК України будь - яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування".

Як слідує з матеріалів справи, позивач за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 перебував на 2 групі платника єдиного податку та задекларував 963521,00 грн. доходу.

Судом встановлено розбіжність між задекларованим підприємцем доходом і доходом згідно даних перевірки (1990160,85 грн.) на загальну суму 1026639,85 грн. в т.ч. за 2018 - 1026639,85 грн.

Також, як вбачається з Акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 перевищив обсяг доходу, а саме: за 2018 рік отримав виручки в розмірі 1990160,85 грн.

Водночас, у відповідності до пп.1 п.293.4 ст.293 ПК України, сума перевищення обсягу доходу в сумі 1500000,00 грн. оподатковується за ставкою 15%.

Отже, на думку суду, оскільки позивачем не відображено суму перевищення - 490160,85 грн., то ним протиправно не сплачено 15% єдиного податку.

Суд зазначає, що відповідно до пп.2 п.293.8 ст.298 ПК України, платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 ПК України, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Разом з тим, позивачем така заява до контролюючого органу не подавалась, про що судом не здобуто відповідних доказів, з огляду на що, на думку суду, отримані у 2019 році доходи, підлягають оподаткуванню на загальній системі оподаткування.

З наведеного мотиву суд також вважає, що внаслідок перевищення граничного обсягу суми доходу, який дає право платникам 2 групи єдиного податку здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2019 повинен був перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України та зобов`язаний був зареєструватися платником податку на додану вартість відповідно до вимог п.183.1 п. 183.2 п.183.4 ст.183 ПК України.

Крім цього, відповідно до п.3 ст.9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску контролюючим органом у випадках, передбачених Законом № 2464-VI, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до контролюючими органу, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону № 2464-VI нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною першою ст.52 Закону №2464 рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. (частини 2-4 ст.11 Закону №2464).

Відповідно до пункту 3 частини 9 ст.25 Закону №2464, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Враховуючи суми доходу позивача, суд вважає, що перевіркою правомірно нараховано єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок у розмірі 22% відповідно до частини п`ятої шостоїстатті 8, пункту 9.2, 9.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010 (з наступними змінами та доповненнями) і встановлено його не нарахування на загальну суму 34848,00 грн., в тому числі за 2018 рік - 34848,00 грн.

Водночас, з огляду на наведені у даній справ обставини, та з урахуванням того, що контролюючим органом, на думку суду, правомірно прийнято податкове повідомлення - рішення та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки), рішення про сплату штрафних санкцій за несвоєчасно нараховану суму єдиного внеску також є таким, що прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем не стягується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску, рішення про застосування штрафних санкцій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м.Тернопіль,46003, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.