Справа № 640/6287/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6287/19 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2020 року (прийняту в порядку письмового провадження, суддя Вєкуа Н.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи з урахуванням раніше виплачених сум (з 01.10.2018, що становить 311 100,00 грн.).

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 13.09.2016 позивачеві було первинно встановлено третю групу інвалідності, внаслідок травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини. При черговому огляді з 01.10.2018 було встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - травма, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Так, позивач отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності у розмірі 217 500, 00 грн., але другу групу інвалідності йому встановлено з 01.10.2018, тому саме з цієї дати у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному законодавством у разі отримання інвалідності другої групи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності II групи, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"; визнано протиправним та скасовано п. 39 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08 лютого 2019 року №13; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановлення інвалідністю ІІ групи, згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, з урахуванням раніше виплачених сум.

07.05.2020 на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про виправлення описки в судовому рішенні, оскільки судом не вказано календарний рік, з якого має застосовуватись 300-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, при призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020 по справі №640/6287/19 - задоволено; виправлено описку в абзаці четвертому резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020 по справі №640/6287/19, та викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановлення інвалідністю ІІ групи, згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.».

Виправляючи описку в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020, су першої інстанції зазначив, що при виготовленні рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020 дійсно було допущено технічну описку в четвертому абзаці резолютивної частини рішення. Так, судом повністю задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , проте помилково не вказано календарний рік, з якого має застосовуватись 300-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, при призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи.

Не погоджуючись із ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2020 року, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить ухвалу скасувати.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в даній справі судом першої інстанції вирішено зобов`язати відповідача виплатити одноразову допомогу в залежності від кратності до прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, і в рішенні суду першої інстанції наявна навіть конкретизація року, в якому розмір прожиткового мінімуму станом на 1 січня береться до розрахунку, а саме зазначено фразу - «рік, в якому вперше встановлено інвалідність», а відповідно до матеріалів справи та фактичних обставин, позивачеві: вперше встановлено інвалідність III групи 13.09.2016: повторно встановлено інвалідність, але вже II групи 01.10.2018, тобто, роком, коли позивачеві встановлено вперше інвалідність є - 2016 рік, таким чином, відповідно до абзацу 4 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2020, датою, станом на яку береться розмір прожиткового мінімуму для розрахунку суми одноразової допомоги є - 01 січня 2016 року. В той же час, оскарженою ухвалою про виправлення описки суд першої інстанції фразу, яка викладена в пункті 4 резолютивної частини рішенні суду першої інстанції - «встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність» замінив на фразу - «встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року». Тобто, оскарженою ухвалою по суті змінено дату, станом на яку має братись розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2016 на 01.01.2018. Викладене свідчить, що оскарженою ухвалою здійснено зміну рішення суду першої інстанції по суті. Більше того, такої позовної вимоги чи клопотання, тощо, яке б пов`язувало необхідність застосування розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 - ні матеріали справи, ні саме рішення суду першої інстанції - не містять. Викладене свідчить про те, що описка щодо зазначеної дати не могла відбутись, оскільки така дата « 01.01.2018» ні в позовній заяві, ні в рішенні суду - не фігурує.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, ОСОБА_1 у позовній заяві просив, зокрема, зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги, згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи з урахуванням раніше виплачених сум (з 01.10.2018, що становить 311 100,00 грн.).

В мотивувальній частині рішенням від 13 квітня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що:

- «У відповідності до пункту "б" частини 1 статті 16-2 (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону)»;

- «Водночас, відповідно до матеріалів справи, позивачу під час первинного огляду 20.09.2016 органами МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з захистом Батьківщини, та під час повторного огляду органами МСЕК встановлено II групу інвалідності, внаслідок захисту Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ №1040892 від 25.09.2018).»;

- «Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".»;

- «Згідно з пп. "б" п. 1 ст. 16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Відповідно до абзацу третього пункт 6 "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (у редакції, чинній на час розгляду адміністративної справи) одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.»

- «Отже, враховуючи висновки суду, викладені в мотивувальній частині даного рішення, з метою повного захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги зобов`язального характеру шляхом зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, з урахуванням раніше виплачених сум.».

Тобто, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, з урахуванням раніше виплачених сум, при цьому, з мотивувальної частини чітко не вбачається, що суд вважає, що рік, в якому вперше встановлено інвалідність позивачу є саме 2018 рік (вперше інвалідність позивачу ІІІ групи встановлено при первинному огляді у 2016 році, а при повторному огляді встановлено ІІ групу у 2018 році), так і не містить висновків рішення суду про те, що інвалідність ІІ групи встановлена позивачу при повторному огляді вважається такою, що встановлена вперше (адже попередньо була встановлена ІІІ група).

При цьому, позивач просив суд зобов`язати відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи з урахуванням раніше виплачених сум (з 01.10.2018, що становить 311 100,00 грн.), і судом першої інстанції в мотивувальній частині не було наведено підстав відмови у задоволенні позовних вимог чи задоволення позовних вимог в частині дати, з якої, чи відносно якої мало би бути нараховано одноразову грошову допомогу.

Однак, в ухвалі від 14 травня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що при виготовленні рішення судом було допущено технічну описку в четвертому абзаці резолютивної частини рішення, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для виправлення описки в абзаці 4 резолютивної частини рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020, зазначивши календарний рік, з якого має застосовуватись 300-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, при призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи - 2018 рік.

Відповідно до частини першої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Отже, адміністративний процесуальним законодавством передбачено можливість усунення технічної помилки, допущеної у судовому рішенні, тобто описки або очевидної арифметичної помилки.

При цьому, опискою слід вважати неточності, зазначення невірних даних, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, виправлення яких не змінює сутності судового рішення та обсягу задоволених ним позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що виправляючи описку в с рішенні в цій справі, суд змінив зміст резолютивної частини, що не відповідало мотивувальній частині рішення суду, адже суд не наводив мотивів щодо року, в якому позивачу вперше встановлено інвалідність щодо якої слід здійснити виплату одноразової грошової допомоги та не зазначав обсяг задоволених ним позовних вимог.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при ухваленні рішення від 13 квітня 2020 року по суті заявлених позовних вимог, не надав правову оцінку відповідним обставинам справи щодо календарного року, на 1 січня якого має застосовуватись прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, при призначенні одноразової грошової допомоги, адже з мотивувальної частини не вбачається, який рік суд першої інстанції вбачає таким, в якому інвалідність позивачу встановлено вперше.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається у своїй заяві про виправлення описки не надають підстав для внесення змін до судового рішення в порядку ст. 253 КАС України, а можуть бути прийняті до уваги судом, який ухвалив відповідне рішення, при розгляді питання щодо ухвалення додаткового судового рішення в цій справі в порядку ст. 252 КАС України.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні правові підстави для задоволення заяви представника позивача про виправлення описки і судом першої інстанції при вирішенні такої заяви було неповно встановлено обставини цієї справи та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема неправильне застосування норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо виправлення технічної помилки, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2020 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 253, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2020 року скасувати, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020 по справі №640/6287/19 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов