Справа № 440/145/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 р.Справа № 440/145/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Сич С.С., м. Полтава) від 20.03.2020 року по справі № 440/145/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по жовтень 2019 року включно; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по жовтень 2019 року включно з врахуванням заробітку за цей період в сумі 967467,34 грн. у повному обсязі та здійснити відповідний перерахунок його пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ГУ ПФУ в Полтавській області зобов`язано вносити до реєстру застрахованих осіб персоніфіковані відомості щодо позивача, у тому числі відомості про заробітну плату, на яку нараховані і з якої сплачені страхові внески, однак відповідач листом від 04.12.2019 №6091/3-02 відмовив у задоволенні звернення про зарахування до страхового стажу періоду роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по жовтень 2019 року включно на підставі відсутності сплати страхових внесків ДП "ВО "Знамя" за вказані періоди.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Полтавській області як одержувач пенсії та не звертався із відповідною заявою про призначення/перерахунок пенсії. Зазначив, що вказані висновки є помилковими, оскільки пенсія позивачу призначена 01.10.2017 року, про що свідчить відповідне пенсійне посвідчення, а відмова органу Пенсійного фонду в розгляді заяви, яка подана у довільній формі, за умови, що зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника, є надмірним формалізмом, що спричиняє порушення прав та інтересів особи.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Позивач подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 27.11.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою (вх. № 6091/З-02 від 27.11.2019), у якій просив зарахувати період його роботи з липня 2009 року по жовтень 2019 року на Державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Знамя" до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії із урахуванням у величині розміру пенсії заробітної плати: за 2009 рік (з липня по грудень) у розмірі 12582,01 грн., за 2010 рік у розмірі 27280,35 грн., за 2011 рік у розмірі 34484,01 грн., за 2012 рік у розмірі 56009,76 грн., 2013 рік у розмірі 34740,05 грн., за 2014 рік у розмірі 71645,68 грн., 2015 рік у розмірі 57920,82 грн., за 2016 рік у розмірі 78059,25 грн., за 2017 рік у розмірі 153873,28 грн., за 2018 рік у розмірі 234240,96 грн., за 2019 рік (з січня по жовтень) у розмірі 206631,17 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.12.2019 №6091/З-02 повідомлено, що позивач як одержувач пенсії в органах Пенсійного фонду України в Полтавській області на обліку не перебуває. Також вказано, що враховувати період роботи позивача з липня 2009 по грудень 2010 та з березня 2011 по жовтень 2019 до страхового стажу можливо за наявності сплати страхових внесків державним підприємством "Виробниче об`єднання "Знамя".

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку щодо призначення чи перерахунку пенсії позивачу, оскільки останній не звертався до відповідача з відповідною заявою про призначення/перерахунок пенсії (додаток 3 до Порядку № 22-1) та не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Полтавській області як одержувач пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно положень п. 4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи керуються тими нормами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про проведення перерахунку пенсії або про відмову у такому перерахунку, визначені Порядком № 22-1, зокрема, п. 4.3 цього Порядку.

Таким чином, дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення є формою активної поведінки, що направлена на реалізацію владних управлінських функції даного суб`єкту.

Як вказував під час судового розгляду справи позивач, оскільки він перебуває на обліку ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком, то обґрунтовано звернувся до відповідача із відповідною заявою про зарахування періодів його роботи з липня 2009 року по жовтень 2019 року на Державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Знамя" до страхового стажу та проведення перерахунок пенсії.

На підтвердження вказаних обставин позивачем під час розгляду справи надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 21.11.2017 року (а.с. 106) та довідку про застраховану особу форми ОК-5 сформовано 30.11.2018 року Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області (а.с. 107-111).

Натомість, фактичною підставою для відмови у задоволенні вказаного звернення слугували твердження відповідача про не перебування позивача на обліку в органах Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі дозволяє відмежувати процесуальну діяльність суду від процесуальної діяльності сторін з метою забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин у справі та її справедливого вирішення. Змагальність сторін полягає у процесі доведення сторонами перед судом своєї позиції у справі (вимог та заперечень) та реалізується передусім через доказування, тобто підтвердження сторонами обставин, на які вони посилаються у якості обґрунтування своїх вимог чи заперечень, доказами. Адже саме сторонам відомі обставини у справі, які вони повинні довести належними доказами з наведенням правової аргументації своїх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 77 КАС України).

За правилами ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 року витребувано у Пенсійного фонду України інформацію щодо того, на обліку в якому територіальному органі Пенсійного фонду України перебуває позивача та отримує пенсію за віком.

Листом від 19.06.2020 року № 2800-050202-7/19928 Пенсійний фонд України повідомив, що за даними центральної бази одержувачів пенсій, станом на травень 2020 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 100-101).

Таким чином, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що позивач не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та не отримує пенсію за віком. А тому, доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Під час розгляду справи встановлено, що згідно заяви позивача перерахунок пенсії проведено не було. В свою чергу рішення, яким відмовлено у перерахунку пенсії відповідачем не приймалось.

Отже, суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені Порядком № 22-1.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Вказана узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.05.2019 року по справі № 688/4324/16-а.

Враховуючи, що порушення прав позивача виявилось саме внаслідок неприйняття відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії, обов`язковість якого визначена законодавством, колегія суддів дійшла висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача від 27.11.2019 року про перерахунок пенсії.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо відсутності обов`язку провести перерахунок пенсії, оскільки позивач не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Полтавській області як одержувач пенсії.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, з приводу невідповідності наданої позивачем заяви встановленій формі, оскільки зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

У постанові від 27.11.2019 по справі № 748/696/17 Верховний Суд зазначив, що у випадку коли заява очевидно дає змогу оцінити намір заявника (пенсіонера), відмова у її розгляді по суті з огляду на невідповідність встановленій формі вважатиметься надмірним формалізмом, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Крім цього судом встановлено, що відповідач однозначно був обізнаний із наміром позивача домогтися саме перерахунку пенсії, а не реалізувати передбачене нормами Законом України «Про звернення громадян» загальне право направляти звернення органу державної влади. Відтак, аргументи відповідача про невідповідність заяви позивача встановленій формі, оцінюються судом критично.

При цьому, оскільки прийняття відповідного рішення є способом реалізації владних повноважень пенсійного органу в розумінні вищенаведених положень, а таке рішення відповідач не приймав, у суду відсутні підстави для надання правової оцінки підстав, що були покладені в основу відмови у проведенні перерахунку пенсії.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки питання перерахунку позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача, враховуючи відсутність прийнятого у відповідності до вимог законодавства рішення за наслідком розгляду його заяви, в даному випадку ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.11.2019 року про перерахунок пенсії, у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та прийняти відповідне рішення за її наслідками.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Вказаний висновок узгоджуються також із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.02.2020 року по справі №541/543/17-а.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.ч. 3, 6 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають розподілу шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача 1051,00 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року по справі № 440/145/20 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року по справі № 440/145/20 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.11.2019 року про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2019 року про перерахунок пенсії, у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та прийняти відповідне рішення за її наслідками.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одну гривню) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 27.07.2020 року