Справа № 560/3566/19
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3566/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

27 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Шидловського В.Б. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ГУ ПФУ в Хмельницькій області) в якому просив:

-зобов`язати відповідача надати акт перевірки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області згідно з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 у справі №679/1127/17;

- зобов`язати відповідача внести до індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж, що враховується при обчисленні пенсій за віком, періоди з 01.06.2008 по 01.07.2008 та з 01.04.2010 по 01.12.2010 коли не працював, а отримував щомісячні страхові виплати.

08 травня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 1986 встановлена ІІ група інвалідності та призначена пенсія як інваліду внаслідок трудового каліцтва.

Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною комісією 07.12.2005 (довідка серії МСЕ № 068093) на підставі акту про нещасний випадок на виробництві та акту розслідування нещасного випадку від 19.04.2005 на виробництві позивачу встановлена II група інвалідності внаслідок трудового каліцтва з ступенем втрати професійної працездатності 35%, у зв`язку з виробничою травмою довічно.

14.02.2008 року обласною МСЕК ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання довічно (довідка серії МСЕ-№124407 ).

Починаючи з 01.03.2008 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання в розмірі 90% пенсії за віком.

Так, у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ГУ ПФУ в Хмельницькій області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, в якому просив суд зобов`язати управління Пенсійного фонду України внести до його персональної облікової картки страховий стаж за періоди з 14.02.2008 року по 01.05.2017 року, в які він не працював, але отримував щомісячні страхові виплати.

Рішенням від 07.06.2018 року по справі №679/1127/17 Нетішинський міський суд в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив. Дане рішення залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року.

При цьому, під час розгляду справи №679/1127/17 Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 грудня 2018 року зобов`язав ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести перевірку управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області стосовно сплати останнім страхових внесків за потерпілого - ОСОБА_1 за період з 14.02.2008 по 01.05.2017 року.

На виконання вказаної ухвали ГУ ПФУ в Хмельницькій області проведено позапланову перевірку Славутського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області щодо додержання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 14.02.2008 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт №2 від 11.01.2019 року.

Вказаний акт був досліджений судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 14.01.2019 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року залишено без змін.

У червні 2019 позивач звернувся до відповідача та отримав індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), згідно з якими періоди з 01.06.2008 по 01.07.2008 та з 01.04.2010 по 01.12.2010, в які він отримував щомісячні страхові виплати, до страхового стажу що враховується при обчисленні пенсії за віком не зараховані.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2664-VI (Закон №2664) Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону №2664 державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб; ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 18 Закону №2664 визначено, що джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад; органів доходів і зборів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2664 реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст. 20 Закону №2664 визначено, що персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Таким чином, внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інших відомостей що подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Так, відповідно до абзацу 4 п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (Закон №1058) для формування бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від фондів загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 11 Закону №1058 (в редакції, що діяла до 03.10.2017 року) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які отримують щомісячні страхові виплати відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", крім осіб, які отримують виплати у зв`язку зі смертю годувальника, та непрацюючих осіб, які отримують пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону №1058 (в редакції, що діяла до 03.10.2017 року) страхувальниками відповідно до цього Закону є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України - для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я, а також для непрацюючих осіб, зазначених у пункті 11 статті 11 цього Закону.

Враховуючи викладене вище, для позивача страхувальником є управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області.

Так, порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб визначає Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджене постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014 року №10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (Положення №10-1).

Пунктом 1 розділу IV Положення №10-1 передбачено, що реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч. 3 ст. 20 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та ч. 3 ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з п.п. 2, 3 розділу IV Положення №10-1 до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема періоди страхового стажу на основі сплати страхових внесків та єдиного внеску системи обліку сплати страхових внесків, інформація щодо виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, включаючи дані про підставу (дата та вид страхового випадку), дати початку та закінчення здійснення виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування виплат, їх вид, суми виплат.

Відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, обов`язок відповідача щодо внесення до реєстру інформації про страховий стаж позивача виникає після отримання відповідних відомостей від страхувальника.

При цьому, обов`язок щодо подання до ГУ ПФУ в Хмельницькій області звіту про суми сплачених позивачу страхових внесків покладений на Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області.

Так, постановою від 14 січня 2019 року Сьомий апеляційний адміністративний на підставі акту ГУ ПФУ в Хмельницькій області №2 від 11 січня 2019 року про результати планової (позапланової) перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за період з 14.02.2008 по 31.12.2010 встановив, що страхові внески до Пенсійного фонду із щомісячних страхових виплат, нарахованих позивачу відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не сплачувалися.

Крім того, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року у справі №560/362/19, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області відомості про ОСОБА_1 , як особу, яка отримує щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" за період з 01.06.2008 року по 01.05.2017 року в періоди, коли він не працював та отримував щомісячні страхові виплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Шидловський В.Б. Совгира Д. І.