Справа № 816/4596/15
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 р. Справа № 816/4596/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Молодецький Р.І., м. Полтава) від 04.02.2016 року (повний текст рішення складено 09.02.2016 р.) по справі № 816/4596/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для проведення перевірки відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПКУ. Крім того, висновки Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, викладені в акті перевірки № 6116/16-03-22-05/36965823 від 31 липня 2015 року, що стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, є безпідставними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки позивач вважає, що проведені господарські операції з контрагентом ПП "Орім" є реальними, товарними, такими, що відповідають нормам чинного законодавства, на підтвердження чого надав первинну бухгалтерську документацію. Тому, на думку позивача, податкове повідомлення - рішення від 14 серпня 2015 року № підлягає скасуванню в повному обсязі.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення було задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі Кременчуцька ОДПІ, фактично посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог підприємства у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р. (головуючий суддя Мельнікова Л.В., судді: Бартош Н.С., Філатов Ю.М.) апеляційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задоволено. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року скасовано з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" .

Постановою Верховного Суду від 06.02.2020 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р. у справі № 816/4596/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 р. прийнято до свого провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року по справі № 816/4596/15 та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою колегії суддів задоволено клопотання відповідача та здійснено заміну відповідача - Кременчуцьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що відповідно до наказу керівника Кременчуцької ОДПІ від 17.07.2015 року № 23 головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту Григоренко С.О. у період часу з 20.07.2015 року по 24.07.2015 року було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «КАШКАН ЛОГІСТИК» з питань взаємовідносин з ПП «ОРІМ» за жовтень-листопад 2014 року та правомірності відображення їх в податковій звітності. 20.07.2015 року головний бухгалтер підприємства ознайомлена під розписку з наказом про проведення перевірки, їй вручена копія наказу (т. 1, а.с. 182, 183).

Перевіряючий був допущений до проведення перевірки. За результатами проведеної перевірки 31.07.2015 року складений Акт № 6/16-03-22-05/36965823 (далі - Акт перевірки, т. 1, а.с. 26-34).

Згідно висновку зазначеного Акту перевірки перевіркою встановлено порушення пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього у сумі 160.855 грн, в т.ч. за листопад 2014 року, в сумі 143.610 грн, грудень 2014 року, в сумі 17.245 грн.

На підставі висновків Акту перевірки 14.08.2015 року Кременчуцькою ОДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /86, яким ТОВ «КАШКАН ЛОГІСТИК» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 241.282 грн. 50 коп., в тому числі основний платіж - 160.855 грн., штрафні (фінансові) санкції - 80.427 грн. 50 коп. (т. 1, а. с. 38).

21.08.2015 року за вих. № 438 до Головного управління ДФС у Полтавській області у порядку, встановленому ст. 56 ПК України, позивачем подана скарга (т. 1, а.с. 44-47).

01.09.2015 року за № 3237/10/16-31-10-04-11 на адресу позивача скеровано рішення про продовження строку розгляду скарги до 23.10.2015 року включно (т. 1, а.с. 49).

23.10.2015 року за № 3816/10/16-31-10-04-11 на адресу ТОВ «КАШКАН ЛОГІСТИК» направлено рішення про результати розгляду скарги, яким остання була відхилена (т. 1, а.с. 50-52).

В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними доказами реальність здійснення операцій з придбання маркетингових послуг, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 14.08.2015 р. № /86, враховуючи наступне.

Судова палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його скасування після того як проведено контрольний захід не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Як свідчать матеріали справи позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до перевірки, за результатами якої складено акт та в подальшому винесено податкові повідомлення-рішення, яке, у свою чергу, є предметом оскарження в даної справі.

Надаючи оцінку підставам для призначення позапланової виїзної перевірки позивача, колегія судів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому, приписи ПК України в цій частині встановлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Отже, виходячи з приписів абз. 1-4 підпункту 81.1 статті 81 ПК України, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Відповідно до п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: 78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; 78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Як вбачається із запитів Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.05.2015 р. № 14755/10 та від 22.06.2015 р. № 18947/10 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), їх направлено позивачу на підставі положень п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.п.73.3 ст.73 ПК України, п., 9, 10, 12, 14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245.

Згідно із п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

При цьому слід враховувати, що за приписами п.72.1 ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується, зокрема інформація, що надійшла за наслідками податкового контролю.

Положеннями ст.73 ПК України визначено порядок та підстави отримання податкової інформації контролюючими органами.

Згідно з п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу може бути надано в електронному або паперовому вигляді на вибір платника податків.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації контролюючими органами за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України

Відповідно до п.14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245, суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту, якщо інше не передбачено Податковим кодексом України.

У разі коли за результатами перевірок інших платників податків або за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платник податків зобов`язаний надати пояснення та їх документальне підтвердження на обов`язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня надходження запиту.

Колегія суддів звертає увагу, що на запити податкового органу позивач своєчасно надавав відповідачу письмові пояснення та копії первинних документів, які вимагалися податковим органом, що підтверджується долученими до справи копіями письмових відповідей ТОВ "Кашкан логістик" із штампом відповідача про отримання на запит № 14755/10 від 29.05.2015 р. ( т. 1 а.с.17-18) та № 18947/10 від 22.06.2015 р. ( т. 1 а.с.19-20).

Колегія зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки за наказом № 23, оскільки позивач на всі відповідні запити надав копії первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентом, що тягне за собою скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. А відповідачем в свою чергу не було зазначено конкретних недоліків поданих товариством пояснень або документів, а також обґрунтованих причин, чому поданих документів недостатньо, та не конкретизував, яких саме документів не вистачає.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Крім того, Верховний суд скасовуючи ухвалою від 03.02.2020 року Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р. у справі № 816/4596/15 звернув увагу на те, що необхідно надати оцінку дотримання податкової дисципліни позивачем на підставі наданих документів первинного та бухгалтерського обліку, наданих позивачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як вбачається із змісту акту перевірки, фактичною підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення послугувала інформація № 170/10-13-22-05/39355541 від 18.03.2015 року щодо спектру фінансово-господарської діяльності ПП «ОРІМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та з контрагентами-покупцями за період з 01.09.2014 року по 31.01.2015 року, складену ДПІ у Києво-Святошинському районні ГУ ДФС у Київській області, згідно якої ПП «ОРІМ» не маючи в наявності будь-яких основних фондів, трудових ресурсів, надавав послуги. Господарська діяльність ПП «ОРІМ» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме на момент складання податкової інформації платник не знаходиться за місцезнаходженням (фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку) при відсутності укладених договорів оренди інших приміщень; відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей. Таким чином, за результатами аналізу отриманої інформації щодо діяльності контрагента підприємства - позивача відповідачем встановлено, що ТОВ «КАШКАН ЛОГІСТИК» здійснило видимість закупівлі послуг, господарські операції не здійснювалися, а лише полягали в документальному оформленні первинних документів з метою ухилення від сплати податків.

Контролюючим органом також зазначено, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту не є безумовною підставою для формування податкового кредиту у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 ПК України (тут і надалі - в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов`язкові реквізити.

Приписами пункту 201.4. ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що підставою для зафіксованих порушень слугував висновок податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ПП «ОРІМ» по наданню маркетингових послуг .

Згідно з пп. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.До маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Так, з матеріалів справи вбачається, що у видах діяльності ТОВ «КАШКАН ЛОГІСТИК» та ПП «ОРІМ» присутній КВЕД 73.20 «Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки» (т. 1, а.с. 12 обор., 58 - 59).

Між позивачем (замовник) та ПП "Орім" (виконавець) укладено 01.09.2014 договір № 216 про надання маркетингових послуг. Перелік, види послуг, які виконавець надає замовнику зазначаються в Додатку № 1 (Таблиця №1) до Договору. Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується надати послуги з переліку послуг, вказаних в Додатку № 1 (Таблиця № 1), в об`ємі, у строки та на умовах, визначених в Додатках до Договору (пункту 1.2 Договору).

Відповідно до додатку до договору про надання послуг № 216 від 01.09.2014, складеного та підписаного сторонами 01.10.2014, виконавець зобов`язується надати замовнику такі послуги: проведення фокус-груп (вартість послуги 600 000 грн.), проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (закриті питання) (вартість послуги 130 000 грн.), визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі (вартість послуги 130 000 грн.), визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні (вартість послуги 1 500 грн.), визначення об`єму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому вирізі, що приймали участь у дослідженні (вартість послуги 160 грн.), а всього послуг на суму 861 660 грн.

Також, відповідно до додатку до договору про надання послуг №216 від 01.09.2014, укладеного та підписаного сторонами 01.11.2014, виконавець зобов`язується надати замовнику такі послуги: обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту (вартість послуги75 000 грн.), проведення телефонного опитування респондентів (вартість послуги 12 500 грн.), визначення відносної динаміки продажу продукції у торговельній мережі (вартість послуги 15 500 грн.), визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні (вартість послуги 250 грн.), визначення об`єму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні (вартість послуги 220 грн.), а всього послуг на суму 103 470 грн.

ПП "Орім" були виписані податкові накладні від 31.10.2014 № 292 на суму 861 660 грн. /т. 1 а. с. 67/ та від 30.11.2014 № 875 на суму 103 470 грн. /т. 1 а. с. 68/.

Також, між сторонами ПП "Орім" та ТОВ "Кашкан Логістик" підписані акти здачі - прийняття робіт (наданих послуг) № 002157 від 31.10.2014 /т. 1 а. с. 71/ та № 005163 від 30.11.2014 /а. с. 127/.

Позивачем на підтвердження виконання умов договору № 216 від 01.09.2014 до суду надані посвідчені копії звітів до вказаного договору: Звіт за жовтень 2014 року "Визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ ''Zibert'' у торговельній мережі ТОВ "АТБ-Маркет", звіт за жовтень 2014 року "Визначення об`єму продажу продукції ТМ ''Zibert'' в торгівельних точках мережі ТОВ "АТБ-Маркет" у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні за звітний період", звіт за жовтень 2014 року "Визначення залишків продукції ТМ ''Zibert'' в торгівельних точках мережі ТОВ "АТБ-Маркет", що приймали участь у дослідженні за звітний період", звіт про проведене фокус-групове дослідження від 21.10.2014, звіт про проведене маркетингове дослідження за жовтень 2014 року "Анкетування споживачів пива" /т. 1 а. с. 73-125/, звіт за листопад 2014 року "Визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ "Zlata Praha" у торгівельній мережі ТОВ "АТБ-Маркет", звіт за листопад 2014 року "Визначення об`єму продажу продукції ТМ "Zlata Praha" в торгівельних точках мережі ТОВ "АТБ-Маркет" у грошовому вирізі, що приймали участь у дослідженні за звітний період", звіт за листопад 2014 року "Визначення залишків продукції ТМ "Zlata Praha" в торгівельних точках мережі ТОВ "АТБ-Маркет", що приймали участь у дослідженні за звітний період", звіт про проведене дослідження "Телефонне опитування споживачів пива ТМ "Zlata Praha" за листопад 2014 року", звіт про проведене маркетингове дослідження "Ситуація на ринку пива" за листопад 2014 року /т. 1 а.с. 129-171/.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що податковий орган в акті перевірки зауважив, що не можливо підтвердити виконання маркетингових досліджень для ТОВ "Кашкан Логістик", оскільки зазначені операції не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання послуг.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, необхідність придбання маркетингових послуг у ПП "Орім" є те, що 01.03.2014 між ПАТ "Оболонь" (продавець) та ТОВ "Кашкан Логістик" (покупець) укладено договір № 32 купівлі-продажу продукції (пиво, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, вода мінеральна, сухарики, сік яблучний), 01.03.2014 між сторонами укладено додаткову угоду до договору купівлі - продажу продукції № 32 від 01.03.2014. Відповідно до пункту 14 вказаного договору купівлі - продажу продукції з метою збільшення обсягів продаж та стимулювання збуту продукції ПАТ "Оболонь" та його корпоративними підприємствами, покупець зобов`язаний за свій рахунок, щомісяця проводити або замовляти маркетингові дослідження на території Полтавської, Дніпропетровської та Кіровоградської областей, у випадку порушення та/або не виконання покупцем умов даного пункту продавець залишає за собою право розірвати договір в односторонньому порядку, попередивши про це покупця за п`ять календарних днів. Також, 01.03.2014 між ПАТ "Оболонь" (продавець) та ТОВ "Кашкан Логістик" (покупець) укладено договір № 1552 купівлі-продажу продукції (пиво, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, вода мінеральна, сухарики, сік яблучний), 01.03.2014 між сторонами укладено додаткову угоду до договору купівлі - продажу продукції № 1552 від 01.03.2014. Відповідно до пункту 12 вказаного договору купівлі - продажу продукції з метою збільшення обсягів продаж та стимулювання збуту продукції ПАТ "Оболонь" та його корпоративними підприємствами, покупець зобов`язаний за свій рахунок, щомісяця проводити або замовляти маркетингові дослідження на території Полтавської, Дніпропетровської та Кіровоградської областей, у випадку порушення та/або не виконання покупцем умов даного пункту продавець залишає за собою право розірвати договір в односторонньому порядку, попередивши про це покупця за п`ять календарних днів.

Отже, проведення маркетингових досліджень є обов`язком позивача в силу умов договору, укладеного з ПАТ "Оболонь", за невиконання якого можуть наступити негативні наслідки для позивача.

Позивач також зазначав, що є ексклюзивним дистриб`ютором ПАТ "Оболонь" на підтвердження чого надав копії сертифікатів /т. 1 а. с. 70-71/.

Посилаючись саме на необхідність виконання умов договору купівлі - продажу продукції № 32 від 01.03.2014, а також з метою ефективнішого збуту продукції, ексклюзивним дистриб`ютором якої є позивач, останній пов`язував необхідність придбання маркетингових послуг в контрагента ПП "Орім".

Необхідність проведення вказаних маркетингових досліджень саме в торгівельних точках мережі ТОВ "АТБ-Маркет" позивач пояснював тим, що 01.01.2014 між ТОВ "Кашкан Логістик" (постачальник) та ТОВ "АТМ-Маркет" (покупець) укладено договір № 40326 поставки, відповідно до якого постачальник зобов`язаний в порядку та у строки, встановлені Договором, передати товар у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та за узгодженою ціною, а останній - прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, визначених вказаним договором. Позивач зауважив, що саме в торгівельних точках мережі ТОВ "АТБ-Маркет" ним розповсюджувались товари, придбані у ПАТ "Оболонь", та відповідно до яких проводились придбані у ПП "Орім" маркетингові дослідження.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вищевказані первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов`язань з оплати вартості послуг за вказаним правочином від 01.09.2014 № 216 шляхом перерахування грошових коштів.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити на те, що відповідачем ані під час розгляду в суді першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження фальшивості зазначених документів, або на невідповідність відомостей, зазначених в цих первинних документах, фактичним обставинам, або на відсутність у контрагентів статусу платника ПДВ на момент вчинення та виконання правочинів, або на завищення вартості робіт чи послуг, або на несумісність зазначених в документах робіт чи послуг з власною господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик". У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" збиткових операцій, невикористання у власній господарській діяльності товарів (послуг), отриманих від ПП «ОРІМ», взаємопов`язаності позивача та вказаного контрагента, обізнаності щодо обставин господарювання один одного, вчинення ними узгоджених дій щодо отримання будь-якої вигоди (в тому числі і податкової).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентом позивача зобов`язань за спірним правочином. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.44, 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у контрагента позивача необхідних виробничих потужностей та трудових ресурсів для ведення господарської діяльності колегія суддів визнає недостатніми підставами для висновку про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашкан логістик" податкового законодавства.

Так, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій.

Вказана позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.01.2020 по справі №808/846/16.

Окрім того, посилання контролюючого органу на відсутність у контрагентів позивача основних фондів також не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладеним ним договорам.

Зазначена правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 по справі № 1740/2174/18.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків (такий правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 по справі № 826/3729/15).

З огляду на викладене, відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагента платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року по справі № 816/4596/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 28.07.2020 року