Справа № 240/9651/20
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

27 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/9651/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.06.2020, винесену державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Петраківською С.В.

Ухвалою суду від 03.07.2020 вказаний позову було залишено без руху.

10.07.2020 позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

В період з 14.07.2020 по 26.07.2020 суддя перебувала у відпустці.

Заява про забезпечення позову, згідно вимог ч.1 ст.154 КАС України, розглядається судом після вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою суду від 27.07.2020 провадження у справі № 240/9651/20 відкрито у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

У заяві від 10.07.2020 ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 червня 2020 року, винесеної державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Петраківською С.В., а також заборони Коростишівському районному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на майно, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0291, площею 0,0121 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі його реалізації.

В обґрунтування заяви вказала, що виходячи з правового аналізу норм статтей 50 та 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладення арешту на нерухоме майно боржника здійснюється за умов: відсутності коштів для погашення боргу; відповідності вартості арештованого майна та розміру заборгованості; першочергового накладення арешту на окрему ід будинку земельну ділянку чи інше майно і в останню чергу на житло та земельну ділянку під житлом. Зважаючи на підстави та порядок прийняття оскаржуваної постанови, відповідачем порушено ці вимоги законодавства. Також, накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним з сумою заборгованості у розмірі 3531,26 грн, що залишилась до виплати та повного погашення боргу, а опис та арешт майна було проведено без її участі. У зв`язку з передачею земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку представнику стягувача, вона втратила право користування цією земельною ділянкою. Крім того, у відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 213545375 від 23.06.2020, постановою про арешт майна № 58636964 від 18 березня 2019 року накладено арешт на все майно, що їй належить. Таким чином, за наявності накладеного арешту на нерухоме майно, прийняття постанови про опис та арешт цього ж майна повторно є неправомірним, не відповідає принципу правової визначеності та зумовлює виникнення кількох обтяжень щодо одного і того ж майна. Отже, очевидним є протиправність прийнятої та оскаржуваної постанови державного виконавця. Невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у справі, оскільки майно, на яке накладено арешт оскаржуваною постановою про опис та арешт нерухомого майна може бути продане, таким чином втрачене. У випадку визнання постанови протиправною та її скасування після продажу майна унеможливить поновлення позивачем свого права власності на це майно та значно ускладнить процедуру виконання рішення суду.

Частиною 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України надалі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст.151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч. 4, 5, 6 ст.154 КАС України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Таким чином, ст.150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В контексті наведеного, суд зазначає, що протиправність постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.06.2020 може бути встановлена судом виключно під час розгляду судової справи з вказаним предметом спору. А обставини, на які посилається позивач у заяві на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, є підставами не вжиття таких заходів, а вирішення питання правомірності оспорюваної постанови та, відповідно, заявлених позовних вимог у справі № 240/9651/20.

Також, заявником не надано будь-яких доказів, що описане та арештоване майно згідно постанови від 11.06.2020 буде продано та таким чином втрачене, і є його припущенням.

Відтак, заявником не доведено наявності обставин, передбачених ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Чернова