Справа № 640/13509/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 липня 2020 року м. Київ № 640/13509/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Міністерства юстиції України,
третя особа:Приватний нотаріус Сліпченко Наталья Вікторівна,
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа: Приватний нотаріус Сліпченко Наталья Вікторівна, якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1734/5 від 21.05.2020 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 22.04.2020 №3037129 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах»;

- зобов`язати Міністерство юстиції України поновити реєстраційні дії, які скасовані наказом від №1734/5 від 21.05.2020 щодо Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016», які були проведені приватним нотаріусом Сліпченко Наталією Вікторівною , а саме від 22.04.2020 року №3037129.

Згідно п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір, згідно п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

В позовній заяві зазначено, що 21.05.2020 Міністерством юстиції України було видано Наказ №1734/5 про задоволення скарги ОСОБА_3 від 24.04.2020 та скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.04.2020 №3037129 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Наталією Вікторівною на підставі поданої заяви щодо Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016» (надалі - Об`єднання, ОСББ, ОСББ «ОАЗИС 2016»),

Так, 05.05.2020 Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції розглянувши скаргу ОСОБА_4 від 24.04.2020, в якій зазначена особа просила провести перевірку правомірності проведених реєстраційних дій державного реєстратора (приватного нотаріуса Сліпченко Н.В.) та скасувати реєстраційну дію від 22.04.2020 №3037129 посилаючись на те, що реєстраційна дія щодо обрання Голови правління ОСББ «ОАЗИС 2016» ОСОБА_1 , проведена на підставі Протоколу правління Об`єднання від 15.04.2020, не відповідає протоколу Загальних зборів Об`єднання від 15.03.2020, оскільки зазначений у протоколі правління Об`єднання від 15.04.2020, склад правління не відповідає обраному на позачергових Загальних зборах від 15.03.2020 та зазначене вище рішення Правління Об`єднання не відповідає вимогам п.16 Статут ОСББ, оскільки не містить поіменного голосування, - прийшла до висновку, що приватний нотаріус Сліпченко Н.В. провела оскаржувану реєстраційну дію без документа, яким було б підтверджено склад новообраного складу правління та на підставі протоколу правління ОСББ «ОАЗИС 2016», згідно якого рішення про звільнення голови правління не приймалось та вказаний протокол не містить підписи членів правління, які брали участь у засіданні.

ОСББ «Оазис 2016» 19.03.20120 було проведено позачергові Загальні збори по порядку денному: Обрання Голови та секретаря Загальних зборів, Обрання Лічильної комісії Загальних зборів, Обрання нового складу Правління, Обрання нового складу Зборів Представників, Обрання нового складу Ревізійної комісії, Прийняття рішень щодо проведення заходів з підвищення енергоефективності будинку, участі у конкурсі проектів з реалізації енергоефективних заходів у житлових будинках м. Києва (70/30) для ОСББ, в програмах співфінансування, реконструкції, реставрації, проведення капітальних ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирних будинках міста Києва на умовах співфінансування; програмі часткового відшкодування витрат на заходи з енергоефективності в багатоквартирних будинках «Енергодім».

Зокрема, по питанню третьому порядку денного позачергових Загальних зборів Об`єднання було прийнято рішення про обрання нового складу Правління Об`єднання у кількості 11 осіб: ОСОБА_6 - корп . 2, ОСОБА_7 - корп.3 , ОСОБА_8 - корп.3 , ОСОБА_9 - корп.4 , ОСОБА_10 - корп.5 , ОСОБА_11 - корп .5 , ОСОБА_12 - корп .б , ОСОБА_13 - корп.7 , ОСОБА_14 - корп .7 , ОСОБА_15 - корп .8 , ОСОБА_1 - корп . 8.

Новообраним складом правлінням ОСББ «Оазис 2016» 15.04.2020 було прийнято рішення про обрання Головою Правління ОСОБА_1 .

При цьому, з огляду на запровадження низки умов дотримання карантину з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби, голосування на засіданні Правління відбувалось шляхом заповнення листів голосування, які є невід`ємною його частиною.

22.04.2020 приватним нотаріусом Сліпченко Н.В. на підставі зазначеного вище було проведено реєстраційну дію №3037129 та внесено зміни щодо керівника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016», а саме, змінено на ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що згідно розділу 3 Статуту ОСББ «Оазис 2016» Вищим органом управління Об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції яких зокрема, належить обрання членів правління та за приписами п.8-16 розділу 3 Статуту передбачено компетенцію правління, а згідно п.16 розділу 3 Статуту визначено особу, що є уповноваженою відносно прийняття рішення про звільнення найманих працівників, при цьому п. 16 розділу 3 Статуту передбачено, що Голова правління є посадовою особою, працює на постійній основі ....тобто є найманим працівником по відношенню до Об`єднання.

ОСОБА_1 , вказує на те, що приватному нотаріусу Сліпченко Н. В . для здійснення реєстраційної дії 22.04.2020 року № 3037129, на її думку, було подано усі необхідні документи, а саме: 1) реєстраційну карту на внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 2) рішення уповноваженого органу управління про зміну керівника, а саме протокол правління ОСББ «ОАЗИС 2016» та надано його ж разом із додатками до нього, кожний з яких містить підпис члену новообраного складу правління Об`єднання, оформлених листками з огляду на заходи, пов`язані із боротьбою проти корона вірусної хвороби, та протоколом Загальних зборів щодо обрання нового складу правління та документ про сплату адміністративного збору.

Таким чином, позивач вважає, що оскаржуваним наказом порушено права ОСОБА_1 , передбачені Статутом Об`єднання, а саме її право, як право співвласника будинку, в якому створено ОСББ «Оазис 2016» - бути обраною до складу статутних органів Об`єднання, та зокрема Головою правління ОСББ.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача зі скасуванням реєстраційної дії 22.04.2020 року № 30371295, що стало підставою для оскарження дій та рішення, якими було скасовано запис.

Тобто предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення Міністерства юстиції України як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття особою права бути обраною керівником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016», що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом №1734/5 від 21.05.2020. Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного корпоративного права позивача.

Враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем права бути обраною керівником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016» і можуть впливати на права та інтереси цих осіб, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто предметом спору у цій справі є правомірність обрання керівником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016», з огляду на те, що зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання у спорі між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю та управлінням діяльності такої юридичної особи.

З огляду на зазначене, подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність прав у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю та управлінням діяльності такої юридичної особи.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю та управлінням діяльності такої юридичної особи, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №910/3711/18, від 29.05.2019 у справі №826/9341/17,.

Механізм визнання права власності на той чи інший об`єкт за певним суб`єктом визначений Цивільним кодексом України.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15 (провадження №11-192апп18) вказує на те, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи те, що в даній справі існує спір про право, предметом якого є об`єкти нерухомого майна, зазначені у позовній заяві, ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №821/1194/15-а.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є господарсько-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Керуючись ст.ст.3, 5-11, 19, п.1 ч.1 ст.170, ст.ст.241-243, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Міністерства юстиції України, третя особа: Приватний нотаріус Сліпченко Наталья Вікторівна, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська