Справа № 540/1137/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1137/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач, Управління), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про розмір призначеної пенсії позивача та про відмову у здійсненні перерахунку та зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії позивача, починаючи з 30.09.2016 року у розмірі відповідно до ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розрахувавши середньомісячний заробіток застосувавши, відомий розмір заробітної плати позивача, коефіцієнти його заробітної плати та стажу, з урахуванням загального стажу 27 років 2 місяці, показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки - у розмірі 3764,40 грн. та з 01.01.2018 року - показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки - у розмірі 5377,90 грн., з проведенням розрахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 30.09.2016 року, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивача, починаючи з 30.09.2016 року до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону про те, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2018р. у справі №766/7647/17 зобов`язано відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 30.09.2016р. Відповідачем призначено пенсію позивачу з 30.09.2016р. у розмірі 949,00 грн. на місяць.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням з оглядну на розрахунок нарахованої йому пенсії, вважає їх невірними та помилковими, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 08.05.2020р. вказаний позов залишено без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 03.06.20 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 23.07.2020р. повернута без розгляду заява відповідача про закриття провадження у справі.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що Управління позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що розмір призначеної позивачу пенсії розрахований на виконання та відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області, від 17.10.2018 року, у справі № 766/7647/17 та на підставі документів, що містяться у пенсійній справі позивача. Вищезазначене рішення Херсонського міського суду Херсонської області, від 17.10.2018 року, у справі № 766/7647/17 Управлінням виконано у повному обсязі. У позивача не виникало питань щодо виконання вищевказаного рішення, оскільки із відповідними зверненнями до Управління він не звертався.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач не звертався до Управління із заявою про перерахунок пенсії, додаткові документи про стаж та заробітну плату не надавав, що відповідно до вищевказаних положень законодавства - є обов`язковою умовою для перерахунку раніше призначеної пенсії. Таким чином, Управління не відмовляло позивачу в перерахунку його пенсії, не надавало правової оцінки можливості такого перерахунку, а отже звернення позивача до суду із вимогою про зобов`язання Управління перерахувати призначену йому пенсію - є передчасним та необґрунтованим.

Також відповідач звертає увагу, що з 13.05.2017 року виплата пенсії позивачу припинена, через закінчення строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та у зв`язку з тим, що чинний паспорт позивачем до Управління надано не було. Таким чином, звернення до суду із вимогами про зобов`язання Управління провести перерахунок пенсії, що не виплачується із 13.05.2017 року, на думку відповідача, є необґрунтованим та передчасним.

З огляду на вищевикладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що у 1997 році ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2018 у справі №766/7647/17, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019, частково задоволений позов ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління ПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дати його звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 30.09.2016р. В частині позовних вимог щодо розміру пенсії не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів - відмовлено у задоволенні.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.02.2019р.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням ПФУ прийнято рішення №43 від 20.03.2019р. про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дати його звернення із заявою про призначення пенсії за віком - з 30.09.2016р. у розмірі 949,00 грн.

Не погодившись з розрахунком розміру пенсії позивач звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи вказані правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до статті частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено те, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В цьому контексті суд звертає увагу на те, що не залежно від способу захисту порушеного права, основними ознаками якого є те, що спосіб захисту не суперечить закону, а також забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, судовий захист порушеного права відбувається, виключно, за наявності порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них.

Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 вказано, що верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас суд відмічає, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Як встановлено судом, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2018 у справі №766/7647/17, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019, зобов`язано Головне управління ПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дати його звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 30.09.2016р.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.02.2019р.

На виконання судового рішення у справі №766/7647/17 Головним управлінням ПФУ прийнято рішення №43 від 20.03.2019р. про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дати його звернення із заявою про призначення пенсії за віком - з 30.09.2016р. у розмірі 949,00 грн. Крім того, суд звертає увагу, що судовим рішенням у справі №766/7647/17 відмовлено позивачу у задоволенні вимоги щодо розміру пенсії не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Отже, право позивача на отримання пенсії встановлено в межах справи №766/7647/17, рішення в якій набрало законної сили. Цим же рішенням вирішено питання щодо розміру пенсії, яку зобов`язано призначити позивачу та питання проведення індексації і компенсації втрати частини доходів.

Позивачем в межах даної справи фактично оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень-відповідача, прийнятого на виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2018р. у справі №766/7647/17, в частині розрахунку суми пенсії.

Отже, фактично позивач не погоджуючись з рішенням відповідача щодо способу виконання судового рішення, а саме в частині розрахунку суми пенсії, звернувся до суду з даним позовом, оскаржуючи таке рішення та просить здійснити перерахунок цієї пенсії.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст.ст.370, 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

суд звертає увагу позивача на те, що нормами ст. 383 КАС України встановлено особливий порядок розгляду заяв позивача щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу норм статті 383 КАС України, вбачається виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд зазначає, що вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому зокрема ст. 383 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Дослідивши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на належне виконання іншого судового рішення, а саме рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2018 р. у справі №766/7647/17, яке набрало законної сили 06.02.2019р.

Спір у даній справі є тотожним спору у справі №766/7647/17, але на стадії виконання судового рішення, що убачається з письмових доказів, наявних у матеріалах справи. Обраний позивачем спосіб захисту - подання позову про визнання протиправним рішення пенсійного органу, прийнятого на виконання рішення суду та зобов`язання провести перерахунок пенсії позивача, починаючи з 30.09.2016 року у розмірі відповідно до ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 30.09.2016 року до їх фактичної виплати, по суті є способом виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2018 р. у справі №766/7647/17, що набрало законної сили.

Однак, суд зазначає, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 686/23317/13-а.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (у порядку ст.383 КАС України).

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21.11.2019 року у справі № 802/1933/18-а.

Отже, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

В даному випадку розгляд питань, пов`язаних із виконанням цього рішення некомпетентним (в розумінні частини 1 статі 383 КАС України) судом шляхом розгляду нових позовних вимог (сукупність проваджень) призведе до штучного створення перешкод щодо належного судового контролю за виконанням попереднього рішення суду з аналогічного предмету та підстави позову, які були первинними для виникнення даних спірних правовідносин, та фактично створює можливість перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі, що є порушенням конституційного принципу щодо обов`язковості судового рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту свого права, яке він вважає порушеним, а специфіка правового регулювання правовідносин, що складається у процесі виконання судових рішень, встановлення та здійснення судового контролю за виконанням судових рішень не дозволяє суду обрати інший, належний спосіб захисту такого права.

За таких обставин у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вище викладене суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову та роз`яснює позивачу, що з метою ефективного захисту його прав, він має право звернутись до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 112010200