Справа № 200/4734/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 р. Справа№200/4734/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 57 від 10.04.2020р., 9245/03 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви №3635 від 08.04.2020р. та довідки про заробітну плату від 17.03.2020 вих. 18-85.501,

- зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Донецької області від 17.03.2020 № 18-85.501 у розмірі 90% від суми заробітної плати, починаючи з 01.01.2020 року без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії,

- справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження,

- допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за вислугою років, призначену у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. 08.04.2020р. він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Донецької області від 17.03.2020р. №18-85.501, оскільки рішенням Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Рішенням відповідача від 10.04.2020 року №57 йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, оскільки безпідставно порушено його право на перерахунок раніше призначеної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/4734/20-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що 08.12.2017 року позивач звернувся до управління із заявою № 12908 про перехід на інший вид пенсії, а саме перехід на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII. З 08.12.2017 року по теперішній час позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах. 28 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до управління із заявою № 3635 від 08.04.2026 про перерахунок пенсії по заробітку. 10.04.2020 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було прийнято рішення № 57 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по заробітку. Довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії на 06.09.2017 року згідно Закону України від 05.11.1991року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», яку було надано для перерахунку пенсії, не має можливості застосувати до пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, яку на даний час отримує позивач.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До відзиву, відповідачем додано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду у Верховному суді зразкової справи №560/2120/20 провадження №Пз/9901/9/20 від 20.05.2020 року, на що суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 291 КАС України суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідні зразковій справі.

Правові наслідки судового рішення, ухваленого у зразковій справі передбачені ч. 3 ст. 291 КАС України. Зокрема, при ухваленні рішення у типовій справі, що відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2020 відкрито провадження у зразковій справі та визначено такі ознаки типової справи:

- позивачами у них є колишні працівники прокуратури, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України та є пенсіонерами за вислугою років;

- відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі;

- спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивача з посиланням на відсутність чіткого законодавчого врегулювання спірних правовідносин);

- позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу, якому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" здійснити перерахунок та виплату пенсії).

Як вбачається з матеріалів даної справи позивач є колишнім працівником органів прокуратури та отримує пенсію за віком за списком №1.

Таким чином, позовні вимоги зазначені у даній справі не підпадають під ознаки типової справи, що визначені ухвалою Верховного Суду від 20.05.2020, у зв`язку з чим, відсутні підстави для зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.05.1998 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII.

08.12.2017 року, позивач звернувся до відповідача з заявою №12908 про перехід на інший вид пенсії. На зворотньому боці заяви позивачем власноручно зазначено, про те, що він просить перевести на пенсію за віком з урахуванням стажу або заробітку та стажу.

Розпорядженням управління від 27.12.2017 року №147634, позивача переведено на пенсію за віком (ПЕРЕРАХУНОК- ЗМІНА ВИДУ РОЗРАХУНКУ).

Згідно розпорядження від 28.12.2017 року №147634, позивач з 08.12.2017 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

08 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі Довідки Прокуратури Донецької області від 17.03.2020 року №18-85.501 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем прийнято рішення № 57 від 10.04.2020 року, яким позивачу відмовлено в перерахунку по заробітку. В обґрунтування рішення зазначено, що згідно заяви від 08.12.2017року ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно ст. 13 п. "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.1 1.1991р. №1788-ХІІ. Довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії на 06.09.2017 згідно Закону України від 05.11.1991 Х« 1790-ХІІ «Про прокуратуру» не має можливості застосувати до пенсії, призначеної відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також, зазначає, про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу, оскільки відповідно до пункту 7 постанови №1155 від 11.12.2019 року встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру".

Не погодившись із зазначеним вище рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Так, відповідно до ст.ст. 19, 46 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Із набранням чинності Закону №1697-VII визнано таким, що втратив чинність Закон №1789-XII, крім, зокрема, ч.ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1.

До скасування вищевказаних норм, ст. 50-1 Закону №1789-XII передбачала, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII внесено зміни до Законів №1697-VII та №1789-XII, визначивши, що з 01 січня 2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 18 ст. 50-1 та ч. 20 ст. 86 відповідно).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) (далі - Рішення №7-р(ІІ)/2019) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення частини 20 статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

У своєму Рішенні №7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до ст. 86 Закону.

Частина 20 статті 86 Закону в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.

Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII.

У п. 2 резолютивної частини Рішення №7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, відповідні положення втратили чинність з 13 грудня 2019 року, а тому Закон №1697-VII з 13 грудня 2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Таким чином, право на перерахунок пенсії виникає в осіб, яким призначено пенсію як працівникам прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 13 грудня 2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що наразі позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, за його власною заявою від 08.04.2017 року, що підтверджується витягом з пенсійної справи позивача за програмним забезпеченням:ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

Судом встановлено, що на час звернення до відповідача 08.04.2020 року із заявою №3635 про перерахунок пенсії згідно умов Закону України «Про прокуратуру», позивач не отримував пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру», а отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Враховуючи викладене, відповідач не мав правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі Довідки Прокуратури Донецької області від 17.03.2020 року №18-85.501 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії. Тому у даних відносинах положення Законів №1789-XII, №1697-VII, а також Рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року не підлягають застосуванню до позивача.

Отже, суд погоджується з висновком відповідача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про прокуратуру», на підставі Рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року та з урахуванням довідки від 17.03.2020 року №18-85.501.

Відтак, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому, судом враховується, що згідно п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів незаконність оскаржуваних дій. Натомість доводи відповідача свідчать про безпідставність позову.

З врахуванням положень ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84100, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 27 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова