Справа № 360/2313/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2313/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Білокуракинське об`єднане УПФУ Луганської області), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1440/031-08 від 03.04.2020 про відмову в призначенні позивачу пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру».

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію, половину строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України, а саме з 01.09.1995 по 15.01.1998 та здійснити призначення та виплату з 27.03.2020 позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 14.10.2014 №1697), виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи та виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач 27.03.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру". Підставою для призначення пенсії за вислугою років, позивачем до заяви додані документи, які підтверджують стаж роботи в органах прокуратури України, а саме: копія трудової книжки, довідка з Луганського інституту внутрішніх справ та інші документи.

На день звернення до відповідача за призначенням пенсії за вислугу років трудовий стаж позивача складав 24 роки 6 місяців та 2 дні, у тому числі стаж, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону України "Про прокуратуру", склав 22 роки 1 місяць та 17 днів роботи на прокурорських посадах, а також половина строку навчання позивача в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України за спеціальністю «Правознавство» в період з 1.09.1995 по 15.01.1998 - 2 роки 4 місяці та 14 днів, що є достатнім для розрахунку та призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до рішення Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області №1440/031-08 від 3.04.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років згідно вимог Закону України «Про прокуратуру».

Зазначена відмова мотивована тим, що відповідачем неправомірно не було зараховано до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», половину строку навчання позивача в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України за спеціальністю «Правознавство» в період з 1.09.1995 по 15.01.1998 - 2 роки 4 місяці та 14 днів.

Позивач вважає рішення Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області про незарахування до вислуги років половини строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ є помилковим та таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, позивач вважає, що відповідач у порушення конституційних норм обмежив існуюче у позивача право на пенсію за вислугу років, а відтак, його дії є протиправними.

На підставі чого вважає, щодо необхідності провести обчислення пенсії за вислугою років згідно з ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи. Враховуючи, що загальна вислуга років, що дає позивачу право на пенсію, складає 24 роки 6 місяців та 2 дні, з них 22 роки 1 місяць та 17 днів на посадах прокурорів, а також половина навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України, а саме з 01.09.1995 по 15.01.1998, що безперервно становить 2 роки 4 місяці та 14 днів, а тому в силу дії ст. 19 Конституції України, відповідно до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру» 2014 року №1697, відповідач зобов`язаний був станом на 27.03.2020 призначити до виплати гарантовану законом пенсію за вислугою років, виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

На підставі вищевикладеного просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію, половину строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України та здійснити призначення та виплату пенсії за вислугу років з 27.03.2020 відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи та виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру.

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 61-62).

Від Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області до матеріалів справи 13 липня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача з таких підстав (арк.спр.101-103).

27 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з Законом України "Про прокуратуру", додавши до заяви копії наступних документів: трудову книжку БТ-ІІ №5517025 від 19.08.1996; Довідку про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) №18-245-вих-20 від 27.03.2020 видану прокуратурою Луганської області; Довідку про складові заробітної плати/грошового забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії) №18-245-вих-20 від 27.03.2020 видану прокуратурою Луганської області; Довідку про стаж роботи в органах прокуратури №11-69 вих-20 від 27.03.2020 видану прокуратурою Луганської області; Довідку про навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України № 351 від 03.03.2020.

Відповідач зазначив, що у довідці про стаж позивача ОСОБА_1 , яка видана прокуратурою Луганської області від 27.03.2020 №11-69-вих, зазначено тривалість вислуги років, що дає йому право на пенсію за вислугу років станом на 27.03.2020 складає 22 роки 1 місяць 17 днів.

Згідно наданих документів позивачем управлінням зараховано до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, 22 роки 1 місяць 18 днів, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів - 13 років 8 місяців 27 днів. Загальний стаж роботи позивача складає 23 роки 3 місяці 29 днів.

Зазначеного стажу є недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014. Отже, стаж роботи позивача на посадах прокурорів складає 13 років 08 місяців 27 днів, вислуга років складає 22 роки 01 місяців 18 днів. Таким чином, вважає недостатньо стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

За таких обставин, рішення Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області про відмову в призначенні пенсії позивачу прийнято згідно з нормами діючого законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90, 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

За даними копій паспорта громадянина України (арк. спр. 51-53), картки фізичної особи - платника податків (арк. спр. 54) встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач 27.03.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії (арк. спр. 70), до якої додав копії таких документів: паспорт/посвідка НОМЕР_2 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка НОМЕР_6; довідка про відкритий рахунок в банку; довідка про заробітну плату; документи про стаж, що визначені порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (арк. спр. 96-98).

Рішенням Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області від 03 квітня 2020 року № 1440/031-08 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ від 14.10.2014 (арк. спр. 56).

Зі змісту рішення встановлено, що згідно довідкою про стаж роботи в органах прокуратури від 27.03.2020 № 11/69 вих-20 стаж роботи позивача на посадах прокурора складає 13 років 08 місяців 27 днів, стаж роботи за вислугу років складає 22 роки 01 місяць 18 днів станом на 27.03.2020.

Зазначив, що зазначеного стажу є недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ від 14.10.2014.

Зі змісту копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_7 від 19.08.1996 (арк. спр. 13-15) встановлено, що у ній наявні такі записи:

Запис № 1, №2 - 01.09.1992 по 25.06.1994 навчання в Стаханівському медичному училище, запис внесений на підставі Диплом НОМЕР_8 ;

Запис № 3 - 19.08.1996 прийнятий юрисконсультом в Стаханівське ШПУ, запис внесений на підставі Нак № 58/к 19.08.1996;

Запис № 4 - 26.11.1997 звільнено за скороченням штату , ст. 40 п. 1 КЗпП України, запис внесений на підставі Нак. № 56/к від 26.11.1997.

Прокуратура Луганської області:

Запис № 5 - 11.02.1998 прийнятий стажером прокуратури м. Стаханова, запис внесений на підставі Нак. № 125 від 11.02.1998;

Запис № 6 - 28.03.2000 призначений помічником прокурора м. Стаханова, запис внесений на підставі Нак. № 201 від 28.03.2000;

Запис № 7 - 06.07.2001 призначений виконуючим обов`язки старшого помічника прокурора м. Стаханова, запис внесений на підставі Нак. №510 від 06.07.2001;

Запис № 8 - 19.07.2001 призначений старшим помічником прокурора м. Стаханова, запис внесений на підставі Нак. №582 від 19.07.2001;

Запис № 9 - 29.09.2006 призначений заступником прокурора м. Стаханова, запис внесений на підставі Нак. №1234 від 29.09.2006;

Запис № 10 - 19.07.2001 призначений прокурора м. Кіровська Луганської області строком на п`ять років, запис внесений на підставі Нак. ГПУ №94к від 27.01.2011;

Запис № 11 - 27.01.2011 прийнята присяга працівника прокуратури відповідно до ст. 46 ЗУ «Про прокуратуру»;

Запис № 12 - 21.03.2014 призначений на посаду прокурора м. Красний Луч Луганської області строком на п`ять років, запис внесений на підставі Нак. ГПУ №235к від 21.03.2014;

Запис № 13 - 25.06.2015 призначений на посаду прокурора Сватівського району Луганської області строком на п`ять років, запис внесений на підставі Нак. ГПУ №486к від 25.06.2015;

Запис № 14 - 14.12.2014 звільнений із займаної посади у зв`язку з переведенням на посаду до іншого органу прокуратури (п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру»), запис внесений на підставі Нак. ГПУ №940к від14.12.2015;

Запис № 15 - 15.12.2015 призначений на посаду начальника Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, запис внесений на підставі Нак. №10к від 15.12.2015;

Запис № 16 - 14.12.2014 звільнений із займаної посади у зв`язку з переведенням на посаду до іншого органу прокуратури (п.4 ч.1 ст.13, п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру»), запис внесений на підставі Нак. 13к від 05.08.2019;

Запис № 17 - 05.08.2019 призначений на посаду керівника Сєверодонецької місцевої прокуратури Луганської області строком на п`ять років, запис внесений на підставі Нак. ГПУ від 05.08.2019 №100к (арк.спр.13-15).

Також, зі змісту копії довідки МВС України Луганській державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренко № 351 від 03.03.2020 (арк. спр. 23) встановлено, що позивач навчався в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 01.09.1995 до 01.06.2000, закінчив повний курс навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» та відповідно до рішення ДЕК йому був виданий диплом про вищу освіту: диплом про повну вищу освіту за спеціальністю Правознавство освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» НОМЕР_9, виданий 01.06.2000, і здобув кваліфікацію юриста.

Відповідно до довідки прокуратури Луганської області про стаж роботи позивача в органах прокуратури №11-69 вих-20 від 27.03.2020 станом на 27 березня 2020 року складає 22 роки 01 місяць 17 днів (арк.спр.25).

Судом встановлено, що обставинами, які підлягають доказуванню, є наявність у позивача права на пенсію за вислугу років за Законом України "Про прокуратуру" та необхідного стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, визначено засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема:

- прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців (частина перша);

- пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (частина третя);

- до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася (частина шоста);

- право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії (частина восьма);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята).

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом Закон України Закон від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-XII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Так, частиною шостою статті 50-1 Закону № 1789-XII визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Виходячи з приписів частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII та частини шостої статті 50-1 Закону № 1789-XII, судом встановлено, що до стажу позивача, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону № 1697-VII має зараховуватися зокрема: час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону; стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

З вищеописаних наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII, станом на 27.03.2020 складав:

половина строку навчання у вищих юридичних закладах у період з 01.09.1995 по 15.01.1998 - 2 роки 4 місяці та 15 днів; на прокурорських посадах з 11.02.1998 по 27.03.2020 на час звернення ОСОБА_1 з заявою до Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області з заявою про призначення пенсії - 22 років 01 місяців 17 днів.

Таким чином, судом встановлено, що вислуга років позивача, що дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону № 1697-VII, складає 24 роки 6 місяців 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 22 роки 1 місяць 17 днів.

Матеріалами справи встановлено, що позивач безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії - 27.03.2020 працює в органах прокуратури, що відповідає положенням частини 8 статті 86 Закону № 1697-VII.

Натомість з рішення відповідача слідує, що Білокуракинське об`єднане УПФУ Луганської області до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років зараховано тільки 22 роки 1 місяць 18 днів, у тому числі стажу роботи на посадах прокурора - 13 років 8 місяців 27 днів (аркспр.56). Загальний стаж роботи позивача складає 23 роки 3 місяці 29 днів (арк.спр.87).

Відповідно, судом встановлено, що відповідачем безпідставно всупереч вимог статті 86 Закону № 1697-VII та частини шостої статті 50-1 Закону № 1789-XIIне зараховано до вислуги років позивача половина строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 01.09.1995 по 15.01.1998 та час роботи на прокурорських посадах: стажистам, помічника прокурора та в.о. старшого помічника прокурора за період з 11.02.1998 по 28.09.2006.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII, надавши документи в повному обсязі, які відповідають чинному законодавству та підтверджують його право на призначення пенсії відповідно до абз. 10 частини першої статті 86 Закону № 1697-VII.

Так, згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем разом із заявою про призначення пенсії подано відповідачу копію трудової книжки серії НОМЕР_7 від 19.08.1996, а також довідку МВС України Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренко № 351 від 03.03.2020, як зазначена в розписки-повідомлення документи про стаж, що визначені порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Вивчення зазначених документів встановлено, що така довідка у повній мірі відповідає вимогам пункту 20 Порядку № 637.

Разом з тим, відповідно частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII, а також з огляду на наявні у трудовій книжці позивача записи, довідку Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренко МВС України № 351 від 03.03.2020, зважаючи, що позивач обіймав прокурорські посади, маючи, при цьому, вищу юридичну освіту, суд дійшов висновку, що половина строку навчання вищого навчального закладу з 01.09.1995 по 15.01.1998 та час роботи позивача на посадах роботи стажиста органах прокуратури, роботи помічника прокурора, в.о. помічника старшого помічника прокурора та старшого помічника прокурора міста Стаханова Луганської області з 11.02.1998 по 28.09.2006, має бути зарахований до стажу роботи на посадах прокурорів та вислуги років, що дає позивачу право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону № 1697-VII.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідність його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем прийнято рішення від 03 квітня 2020 року № 1440/031-08 з підстав, які не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, суд вважає, що рішення відповідача є необґрунтованим, тобто не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України. Відповідно таке рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського об`єднаного УПФУ Луганської області від 03 квітня 2020 року № 1440/031-08 про відмову позивачу в призначенні пенсії згідно із Законом України "Про прокуратуру" є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги щодо зобов`язання Білокуракинське об`єднане УПФУ Луганської області прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 27.03.2020, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію, половини строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 10.09.1995 по 15.01.1998, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що позивач на день звернення до відповідача мав необхідну вислугу років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру", та для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років виконано всі умови, визначені законом, суд вважає, що у цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, відповідно до абзацу 6 ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, №1697-VII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Станом на 01.07.2020 виплата пенсії позивачу, повинна здійснюватися у розмірі, що не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, що складає 17120 гривень відповідно до вищезазначених норм законодавства.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов`язання здійснити виплату з 27.03.2020 позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 14.10.2014 №1697), виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи та виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У даному випадку об`єктом порушення є право позивача на призначення йому пенсії за вислугу років. Таке порушення сталося внаслідок прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії. Відповідно, способом захисту прав позивача від порушень з боку відповідача, є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення пенсії.

При цьому, відповідач Білокуракинське об`єднане УПФУ Луганської області як уповноважений орган у оскаржуваному рішенні не надавав оцінки наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи та виплати пенсії без обмеження граничного розміру, а обмежився виключно констатацією відсутності в ОСОБА_1 взагалі права на призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу роботи, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів, тому в даному випадку суд не наділений повноваженнями самостійно, без надання відповідної оцінки уповноваженим органом, зобов`язувати відповідача здійснити виплату пенсії у конкретних відсоткових розмірах до чинної заробітної плати позивача та без обмежень її максимального розміру. Спір саме з цього питання між сторонами відсутній.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав усі необхідні документи, які надають йому право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» як особі, яка на день звернення 27.03.2020 має стаж роботи за вислугою років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 06 місяців, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Таким чином, позивачем для призначення йому пенсії на зазначених умовах були виконані всі умови, визначені законом.

Судом не виявлено, а відповідачем не зазначено та не надано доказів тому, що в разі надання особою до пенсійного органу необхідного пакету документів, які відповідають визначеним законом умовам, пенсійний орган має право діяти на власний розсуд. Як наслідок, за таких умов у відповідача як суб`єкта владних повноважень не передбачене право діяти на власний розсуд, що вказує на наявність підстав у суду зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на умовах, визначених ст. 86 Закону № 1697-VII.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У свою чергу, обставини, встановлені судом, мотиви, з яких виходить суд, надаючи оцінку аргументам, наведеним учасниками справи щодо наявності та відсутності підстав для задоволення позову, правомірності прийнятого відповідачем рішення, у тому числі щодо наявності у позивача необхідної для призначення пенсії за статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» вислуги років та їх складових, за правилами визначеними частиною четвертою статті 246 КАС України зазначаються у мотивувальній частині рішення. Зазначення таких мотивів у резолютивній частині рішення Кодексом адміністративного судочинства не передбачено. Відповідно, суд вважає, що у резолютивній частині рішення суду не зазначається період навчання та роботи позивача, що включається до вислуги років та , яка дає право на призначення пенсії згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

Відповідно, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, - 420,40 грн. з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місце знаходження: 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, буд. 81) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 03 квітня 2020 року № 1440/031-08 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом України "Про прокуратуру".

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" як особі, яка на день звернення 27.03.2020 мав стаж роботи за вислугою років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців, починаючи з 27.03.2020 (з дня звернення із заявою про призначення пенсії).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов