Справа № 640/7055/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7055/19 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про зобов`язання Регіонального сервісного центру МВС у місті Києві провести перереєстрацію автомобіля ТOYOTA RAV 4, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 на позивача на підставі її заяви від 30.01.2019 з видачею свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Між ПАТ "КРЕДОБАНК" та позивачем був укладений кредитний договір № 13062/2017 від 05.10.2017, за яким позивачу, вказаною фінансовою установою надано цільовий кредит у сумі 344841,00 грн. строком повернення до 01.10.2019, для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки ТOYOTA RAV 4, 2017 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , укладеного між позивачем та ТОВ "Саміт Моторз Україна". Вказаний автомобіль одночасно переданий у заставу ПАТ "КРЕДОБАНК" з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Позивач зареєструвала право власності на вказаний автомобіль, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого центром 5043 - 05.10.2017. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56658476 від 20.08.2018 вбачається, що 05.10.2017 на підставі договору застави було зареєстроване приватне обтяження автомобіля марки ТOYOTA RAV 4, 2017 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , на користь заставодержателя ПАТ "КРЕДОБАНК".

Як вбачається з договору оренди № ДТ-20401 від 11.10.2017, автомобіль марки ТOYOTA RAV 4, 2017 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 був переданий позивачем в оренду ТОВ "Київ-Рент-Драйв". В подальшому вказаний автомобіль на підставі договору № ДТ-20406 від 02.08.2018 переданий орендодавцем ТОВ "Київ-Рент-Драйв" ТОВ "Хеш-Експерт".

Матеріали судової справи містять договір комісії № 2/1372 від 13.08.2018, нібито укладений ТОВ "Автоскай" з позивачем на продаж вказаного автомобіля. Від імені позивача діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності НМА № 992898, яка посвідчена 21.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приятельчук В.А. та наявний акт прийому-передачі від 13.08.2018, згідно з яких комітентом (позивачем) передано комісіонеру з метою реалізації транспортний засіб, що має наступні технічні характеристики: марка ТOYOTA RAV 4, 2017 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 .

13.08.2018 року між ТОВ "Автоскай" (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2/1372, згідно умов якого продавець, що діє від імені власника транспортного засобу (позивача), зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність транспортний засіб, що має такі характеристики марка ТOYOTA RAV 4, 2017 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до змісту договору комісії №2/1372 від 13.08.2018, укладеного між ТОВ "Автоскай" та позивачем, вказане товариство діє в інтересах власника автомобіля. Натомість, із змісту договору купівлі-продажу транспортного засобу від 13.08.2018, не вбачається хто саме є власником транспортного засобу на момент укладання договору, на підставі якого документу власнику належить право власності, при цьому посилання у тексті договору купівлі продажу на договір комісії №№2/1372 від 13.08.2018 року відсутні.

Як зазначається позивачем договір комісії №2/1372 від 13.08.2018 року був укладений без волі власника автомобіля. При укладанні та підписанні договору позивач присутній не був, відповідних повноважень на його укладання та підписання нікому не видавав. Посилання у тексті договору на довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приятельчук В.А,, спростовується довідкою вказаного приватного нотаріуса від 19.11.2018 року про те, що нотаріальна дія від імені позивача нею не посвідчувавсь, а спеціальний бланк нотаріального документа № НМА 993898 нею не отримувався. Відповідно до скороченого витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 134811431 від 29.09.2018 з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк НМА має код витрачання 22 - анульований.

Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно зі статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, N 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Договір купівлі-продажу від 13.08.2018 вчинений у простій письмовій формі. Без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 30.10.2019 у справі № 683/2694/16-ц.

У той же час, згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до частин першої та третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, спір у даній справі пов`язаний з реалізацією права власності, зокрема реалізацією права особи на набуття у власність транспортного засобу, тобто з цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а є органом, якій виконує свої обов`язки щодо зняття з реєстрації (обліку) у відношеннях з власником майна.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на рухоме майно є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Той факт, що відповідачем є суб`єкт владно-управлінських функцій, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює дані правовідносини у публічно-правовий спір.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.09.2018 по справі № 643/4359/17.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк