Справа № 822/3770/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3770/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

23 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу.

17 липня 2020 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було надіслано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке не підписане електронно - цифровим підписом, у зв`язку з чим ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року було повернуто заявнику без розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 21 липня 2020 року було винесено ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач пройшла конкурсний відбір на посаду головного спеціаліста в Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та призначена на посаду головного спеціаліста відділу надходження доходів Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці з 03 травня 2006 року. ОСОБА_1 присвоєно 13 ранг державного службовця.

Позивача 03 травня 2007 року призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста обліку надходження платежів, 20 липня 2007 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів на період відпустки по догляду за дитиною до 4 - х років.

Надалі, 01 лютого 2008 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів постійно. Позивачу 03 травня 2008 року присвоєно черговий 12 ранг державного службовця. Також, 07 жовтня 2012 року присвоєно черговий 11 ранг державного службовця.

В січні 2014 року ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів та обліку застрахованих осіб. В подальшому, 07 травня 2015 року призначена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи.

Позивача 24 липня 2015 року призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи згідно наказу № 49-ос від 24 липня 2015 року, звільнивши з посади головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи.

Вказані вище відомості підтверджуються копією трудової книжки позивача.

Наказом № 7-ос від 24 лютого 2017 року усіх працівників Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в тому числі і позивача, було попереджено про зміну істотних умов державної служби та можливе наступне припинення державної служби відповідно до частини 1 статті 43 та пункту 1 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

При цьому, позивач від запропонованої відповідачем посади провідного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування громадян на період соціальної відпустки основного працівника відмовилась, що підтверджується заявою від 18 квітня 2017 року.

Наказом від 25 квітня 2017 року № 4-ос ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу платежів до пенсійної системи та контрольно - перевірочної роботи Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у зв`язку зі скороченням чисельності, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 та пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII.

Згідно Наказу Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 01 серпня 2017 року №111 оголошено конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "В" - головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування відділу обслуговування громадян Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (1 вакансія) та затверджено умови проведення цього конкурсу.

Позивач 14 серпня 2017 року звернулась до начальника Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про прийняття на роботу на посаду головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування відділу обслуговування громадян Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в порядку поворотного прийняття, передбаченого частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII.

Однак, листом №9-71-14 від 23 серпня 2017 року Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області позивачу відмовлено у прийнятті на посаду головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування громадян в порядку поворотного прийняття з мотивів відсутності можливості припинення процедури конкурсного відбору.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови прийняття на державну службу, порядок її проходження, а також підстави для припинення, врегульовано Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу в разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Згідно з частиною третьою статті 87 Закону №889-VIII процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише в разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців із дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією позивачем права на поворотне прийняття на державну службу.

У постанові від 17 лютого 2015 року № 21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Отже, у правовідносинах, що стосуються підстав і порядку поворотного прийняття на державну службу осіб, звільнених із неї у зв`язку зі скороченням штату або чисельності державних службовців, норми Закону №889-VIII будуть мати пріоритет над положеннями трудового законодавства.

Аналіз положень частини третьої статті 87 Закону №889-VIII дає підстави для висновку, що суб`єкт призначення зобов`язаний прийняти на державну службу особу, звільнену з неї на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, за умови, що впродовж шести місяців після звільнення в державному органі з`явилася вакантна посада, яку звільнена особа може обійняти відповідно до своєї кваліфікації, і така особа звернулася до суб`єкта призначення з відповідною заявою.

Враховуючи, що загальним правилом зайняття посад державної служби відбувається лише на підставі конкурсу, право на поворотне прийняття на державну службу може бути реалізованим за умови, що особу було звільнено з посади в цьому ж органі, на яку її було призначено за результатами конкурсу.

Аналізуючи доводи апелянта, стосовно правомірності дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, протягом року після звільнення ОСОБА_1 відповідачем прийнято на роботу працівника аналогічної кваліфікації.

Наказом Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №111 від 01.08.2017 оголошено конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "В" - головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування відділу обслуговування громадян Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (1 вакансія) та затверджено умови проведення цього конкурсу.

04.09.2017 наказом відповідача №36-ос ОСОБА_2 переведено на посаду головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування громадян відповідно до пункту 1 статті 40 Закону №889-VIII, як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір, з 05.09.2017.

При цьому, 14.08.2017 позивач зверталася до відповідача із заявою про прийняття на роботу на вакантну посаду головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування відділу обслуговування громадян Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в порядку поворотного прийняття, передбаченого частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII, однак, у задоволенні такої заяви та прийнятті позивача повторно на аналогічну посаду відповідачем відмовлено.

Отже, судом першої інстанції вірно вказано, що у відповідача в межах шестимісячного строку після звільнення позивача з`явилася вакансія, кваліфікаційні вимоги якої відповідають кваліфікації позивача, оскільки ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста (посада державної служби категорії "В") та з`явилася вакансія головного спеціаліста (посада державної служби категорії "В"), у зв`язку з чим ОСОБА_1 правомірно звернулась із заявою про прийняття її на службу на вказану вакантну посаду державної служби, яка за рівнем кваліфікації є аналогічною відносно до посади, яку займала позивач до звільнення.

Водночас, колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, за час проходження державної служби на посадах головного спеціаліста ОСОБА_1 пройшла навчання за професійною програмою підвищення кваліфікації державних службовців, прийняла участь у конкурсі на кращого державного службовця в номінації "Кращий спеціаліст" в 2012 році, отримала сертифікат про підвищення кваліфікації працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань запобігання та протидії проявам корупції в 2013 році, двічі була нагороджена грамотами за високий професіоналізм та зразкове виконання службових обов`язків в 2012 та в 2016 роках.

Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку дії відповідача є протиправними.

Також, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі укласти з ОСОБА_1 трудовий договір та прийняти її на посаду головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування громадян Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, не підлягають задоволенню, оскільки наказом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.07.2018 №225-ос на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року по справі №822/3770/17 ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста Шепетівського відділу обслуговування громадян Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з 04 липня 2018 року, в порядку повторного прийняття на державну службу та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 14 серпня 2017 року по 07 червня 2018 року в розмірі 37786,86 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2017 року по 26 грудня 2017 року в розмірі 15489,98 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що належним способом захисту порушеного права буде стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в період з 08 червня 2018 року по 03 липня 2018 року.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлені статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваному рішенні та не дають підстав для його скасування чи зміни.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.