Справа № 440/2445/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2445/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (надалі також відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява здана позивачем на пошту 11 травня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.05.2020 ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр направив звернення до Міністерства у справах ветеранів України, яке зареєстроване за №ФИ-10597789, у якому позивач просив вжити відповідних заходів реагування в межах повноважень, направлених на надання інвалідам війни, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2021 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Позивач вважає, що викладені у зверненні факти відповідачем в особі Міністерства у справах ветеранів України проігноровані та залишилися поза увагою, що є неприпустимим фактом, про що свідчить незаконна, за твердженням позивача, відповідь вих. №2979/05/07.2-20 від 03.04.2020, в якій проігноровані законні вимоги позивача викладені у його зверненні від 04.05.2020 реєстраційний № ФИ-10597789. Зазначає, що звернення позивача датовано 04.05.2020, тому відповідь Міністерства у справах ветеранів України листом від 03.04.2020 є фізично неможливою та порушує право позивача на належний розгляд його звернення №ФИ-10597789 від 04.05.2020.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2445/20, у задоволенні клопотання позивача про залучення Державної установи "Урядовий контактний центр" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відмовлено, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази від відповідача Міністерства у справах ветеранів України.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній з 02 квітня 2020 року по 17 липня 2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

25 червня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 32-40/, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позовна заява була подана ОСОБА_1 до суду через шість днів після направлення ним звернення від 04.05.2020 реєстраційний № ФИ-10597789, тобто до настання передбаченого статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" граничного терміну на розгляд цього звернення. Зазначає, що звернення позивача від 04.05.2020 реєстраційний № ФИ-10597789 розглянуто в межах компетенції відповідача та позивачу надано відповідь листом за підписом Міністра у справах ветеранів України в межах строку, передбаченого статтею 20 Закону України "Про звернення громадян". Пояснює, що листом Міністерства у справах ветеранів України від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20 надано відповідь на інше звернення позивача від 03.03.2020 №ФИ-10339605 стосовно надання доплат за 2018-2019 роки до щорічної разової грошової допомоги та не стосується звернення позивача від 04.05.2020 реєстраційний № ФИ-10597789.

Зважаючи на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, який діяв із 02 квітня 2020 року по 17 липня 2020 року, було продовжено процесуальний строк щодо подання відзиву та відзив на позовну заяву відповідачем подано до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій відповідача як визнання позову.

У період із 18.06.2020 по 28.07.2020 суддя Сич С.С. перебувала у відпустці.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Судом встановлено, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , яке надійшло з Урядової "гарячої лінії" (від 03.03.2020, реєст. №ФИ-10339605) стосовно надання інформації про виконання рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України і у межах компетенції, листом Міністерства у справах ветеранів України від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20 /а.с. 22, 36/ ОСОБА_1 повідомлено, що статтею 116 Конституції України встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечення проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту. Отже, визначення порядку надання соціальних гарантій, допомог, інших соціальних виплат належить до компетенції Кабінету Міністрів України, яку він реалізує через підзаконне регулювання. Оскільки надання соціальних гарантій, пільг, компенсацій та допомог залежить, насамперед, від фінансових можливостей держави, визначення їх конкретних розмірів розглядається під час формування показників проекту Державного бюджету України на відповідний рік з урахуванням основних прогнозних макропоказників економічного і соціального розвитку, завдань бюджетної політики та прогнозного обсягу дохідної частини. Пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України було визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Встановлення Кабінетом Міністрів України розмірів надання громадянам соціальних гарантій, пільг, компенсацій та допомог, зокрема щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи із обсягу бюджетних призначень на відповідний рік, є гарантією своєчасного надання соціальної підтримки у повному обсязі. У той же час, виконання рішення Конституційного Суду України щодо визнання неконституційним пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України за інформацією Мінфіну потребуватиме вишукання додаткових видатків з державного бюджету, які не будуть забезпечені фінансовими ресурсами. Як наслідок, це може призвести до скорочення соціальних видатків, у тому числі пенсій та допомог, що є основним джерелом доходів певних категорій громадян. Одночасно повідомлено, що у порядку законодавчої ініціативи народними депутатами України розроблено законопроекти (реєстр. № 3136 та №3136-1 від 02.03.2020) в частині внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо забезпечення відновлення соціальних гарантій та пільг ветеранам війни, які наразі опрацьовуються Комітетами Верховної Ради України.

04.05.2020 через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер ФИ-10597789 Міністерству у справах ветеранів України, у якому зазначив, що керуючись статтею 40 Конституції України повідомляє, що є інвалідом війни 2-ї групи та має право на пільги, згідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до статті 13 зазначеного закону має право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, але зазначена норма Закону не виконується, що є пряме порушення його прав з завданням матеріальних збитків на зазначену суму. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа № 1- 247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого, бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У зв`язку з вищевикладеним просив вжити відповідних заходів реагування в межах повноважень, направлених на надання інвалідам війни, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2021 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Рішення просив прийняти згідно вимог Конвенції про права осіб та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів, практики Європейського суду з прав людини та захистити порушені права позивача на Національному рівні з урахуванням позиції викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа № 1-247/2018 (3393/18), Зазначив, що відповідь чекає змістовну по кожному факту окремо за підписом Міністра, а в разі відсутності повноважень, просив перенаправити звернення за належністю для вирішення питання по суті, адже у 2020 році всім інвалідам війни не виплачена щорічна разова допомога до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа № 1-247/2018 (3393/18) з ініціюванням притягнення винних осіб до відповідальності за порушення прав. Вказав, що порушення прав ОСОБА_1 . Державою Україна має системний характер, адже ЄСПЛ розгадаються справи позивача у зв`язку з порушенням норм Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Вважаючи, що лист Міністерства у справах ветеранів України від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20 є відповіддю на звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер № ФМ -10597789, та не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-10597789;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 04.05.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-10597789;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ -10597789 від 04.05.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 03.04.2020 за вих. №2979/05/07.2-20 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не надання відповіді за підписом Міністра у справах ветеранів України Бессараб С.Б.;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ -10597789 від 04.05.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з приписами статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, 04.05.2020 через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер ФИ-10597789 Міністерству у справах ветеранів України, у якому зазначив, що керуючись статтею 40 Конституції України повідомляє, що є інвалідом війни 2-ї групи та має право на пільги, згідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до статті 13 зазначеного закону має право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, але зазначена норма Закону не виконується, що є пряме порушення його прав з завданням матеріальних збитків на зазначену суму. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа № 1- 247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого, бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У зв`язку з вищевикладеним просив вжити відповідних заходів реагування в межах повноважень, направлених на надання інвалідам війни, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2021 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Рішення просив прийняти згідно вимог Конвенції про права осіб та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів, практики Європейського суду з прав людини та захистити порушені права позивача на Національному рівні з урахуванням позиції викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа № 1-247/2018 (3393/18), Зазначив, що відповідь чекає змістовну по кожному факту окремо за підписом Міністра, а в разі відсутності повноважень, просив перенаправити звернення за належністю для вирішення питання по суті, адже у 2020 році всім інвалідам війни не виплачена щорічна разова допомога до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа № 1-247/2018 (3393/18) з ініціюванням притягнення винних осіб до відповідальності за порушення прав. Вказав, що порушення прав ОСОБА_1 . Державою Україна має системний характер, адже ЄСПЛ розгадаються справи позивача у зв`язку з порушенням норм Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Вказане звернення ОСОБА_1 оформлене з дотриманням вимог, встановлених статтею 5 Закону України "Про звернення громадян".

Позивач звернувся до суду 11.05.2020, що підтверджується штампом поштової організації на конверті.

Тобто з дати направлення звернення ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України (04.05.2020) до дати звернення позивача з позовною заявою до суду у даній справі (11.05.2020) пройшло сім днів, а отже, станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі термін розгляду і вирішення звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789, встановлений частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян", не закінчився та вказане звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789 не було розглянуто відповідачем.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що саме лист Міністерства у справах ветеранів України від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20 є відповіддю на його звернення від 04.05.2020 реєстраційний номер №ФМ-10597789.

Разом з тим, представник відповідача у відзиві на позовну заяву пояснив, що відповідь, оформлена листом від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20, не стосується звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789, а надана на інше звернення позивача від 03.03.2020 №ФИ-10339605 /зворот а.с. 33/, що підтверджується змістом самого листа Міністерства у справах ветеранів України від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20, у якому зазначено, що цей лист підготовлено за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , яке надійшло з Урядової "гарячої лінії" від 03.03.2020, реєст. №ФИ-10339605 стосовно надання інформації про виконання рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України /а.с. 36/.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 8 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу станом на момент звернення позивача до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, зі змісту статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, тому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду, суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

У ході розгляду справи судом встановлено, що станом на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі - 11.05.2020 відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789, оскільки звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789 не було розглянуто відповідачем та термін розгляду і вирішення звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789, встановлений частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян", станом на 11.05.2020 не закінчився, а тому бездіяльність щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ -10597789, яку позивач просить визнати протиправною у позовній заяві, станом на момент звернення позивача до суду (11.05.2020) не була допущена відповідачем.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву пояснив, що на звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ-10597789 /а.с. 40/ та реєстраційний номер ФИ -10600898 /а.с. 39/, зміст яких є аналогічним та які стосуються питання виплати особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році щорічної разового допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, надано відповідь листом від 04.06.2020 №4433/01/07.4-20, копія якого додана до відзиву на позовну заяву /а.с. 36/.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, тому надання оцінки листу Міністерства у справах ветеранів України від 04.06.2020 №4433/01/07.4-20, якого не існувало на час звернення позивача до суду з даним позовом (11.05.2020), виходить за межі позовних вимог у даній справі.

Суд зауважує, що у разі незгоди позивача з наданою відповіддю на його звернення листом Міністерства у справах ветеранів України від 04.06.2020 №4433/01/07.4-20 позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом із зазначенням підстав своєї незгоди саме зі змістом вказаного листа, якого не існувало на час звернення до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відсутність порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача оскаржуваною у даній справі бездіяльністю є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, тому зважаючи на відсутність порушених прав, свобод чи законних інтересів позивача станом на момент його звернення до суду з даним позовом 11.05.2020 оскаржуваною у даній справі бездіяльністю відповідача, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовної заяви щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 04.05.2020 реєстраційний номер ФИ-10597789 саме листом від 03.04.2020 №2979/05/07.2-20, спростовані у ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом подання у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 241-245, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (ідентифікаційний код 42657144, провулок Музейний, 12, м. Київ, 01001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич