Справа № 500/841/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/841/20

17 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, щодо відмови ОСОБА_1 в обрахунку пенсії з більш високого заробітку згідно довідок про заробітну плату №482 від 13.03.2019 року, №584 від 13.03.2019 року та №585 від 13.03.2019 року, виданих адміністрацією муніципального архіву міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням заробітку згідно довідок про заробітну плату №482 від 13.03.2019 року, №584 від 13.03.2019 року та №585 від 13.03.2019 року, виданих адміністрацією муніципального архіву міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу, з 06.04.2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з: 28.10.1985 по 03.04.1994 електромонтером в Тамбейській експедиції глибокого розвідувального буріння на нафту і газ - філіалу Ямало - Ненецького автономного округу в пільговому обчисленні, з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 інженером будівельної фірми «Сантекс», міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу з 20.11.1995 по 25.11.1997 року.

Позов обґрунтований тим, що на думку позивача, відповідачем протиправно не зараховано період роботи з: 28.10.1985 по 03.04.1994 електромонтером в Тамбейській експедиції глибокого розвідувального буріння на нафту і газ - філіалу Ямало - Ненецького автономного округу в пільговому обчисленні, з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців. Також зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи ОСОБА_1 інженером будівельної фірми «Сантекс», міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу з 20.11.1995р. по 25.11.1997р.

Ухвалою суду від 13.04.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до десяти днів з моменту вручення даної ухвали. У вказаний судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання в даній справі призначено на 20.05.2020 о 11:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позивачу при поданні заяви на призначення пенсії, працівником органів пенсійного фонду було повідомлено про перелік документів яких недостатньо для призначення пенсії, про що зроблена відмітка у розписці повідомлення від 08.05.2019 року. Вказав, що 29.05.2019 позивач надав довідку від 08.05.2019 №1034 видану архівним відділом адміністрації муніципальної освіти м.Салехард, відповідно до якої період роботи у будівельній фірмі «Сантекс» не підтверджено. Вважає, що на підставі поданих документів, позивачу призначена пенсія за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.04.2019 року, а розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку за період роботи згідно даних наявних в системі персоніфікованого обліку відповідно до наявного страхового стажу з 01.12.2007 по 31.03.2019, при страховому стажі 28 років 01 місяць 03 дні.

Ухвалою суду від 20.05.2020 розгляд справи відкладено до 17.06.2020 о 12:00 год.

Ухвалою суду від 17.06.2020 розгляд справи відкладено до 06.07.2020 о 12:00 год.

06.07.2020 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 17.07.2020 о 10:00 год.

17.07.2020 у судове засідання позивач та його представник позивача не прибули, представник позивача подав до суду письмову заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив дану справу розглядати без участі представника відповідача в порядку письмового провадження.

Враховуючи положення частини третьої ст.194, частини дев`ятої ст.205 та частини четвертої ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача 08.05.2019 із заявою про призначення пенсії.

Управлінням обслуговування громадян Тернопільського районного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 16.12.2019 №1828/03-16 повідомлено позивача про те, що довідки про заробітну плату позивача не можуть бути враховані при обчисленні розміру пенсії, в зв`язку з відсутністю в архівному відділі (муніципальний архів) адміністрації муніципальної освіти міста Салєхарда Ямало-Ненецького автономного округу розшифровки назв кодів виплат складових заробітної плати. Крім цього, повідомлено, що позивач має право захищати в відповідних державних, судових органах свої законні інтереси.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058, встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, позивачу на підставі заяви від 08.05.2019 та поданих документів призначена пенсія за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.04.2019.

У відповідності до записів у трудовій книжці серії БТ- І № 1574954, позивач у періоди з 28.10.1985 по 03.04.1994 працював електромонтером в Тамбейській експедиції глибокого розвідувального буріння на нафту і газ - філіалу Ямало - Ненецького автономного округу; 20.11.1995 по 25.11.1997 - інженером будівельної фірми «Сантекс», міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі Інструкція № 58).

Пунктами 2.2 - 2.3 Інструкції № 58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд вважає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Дана позиція кореспондується з позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

З наведеного мотиву, суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 20.11.1995 по 25.11.1997, оскільки в записі № 19 в трудовій книжці містяться виправлення в даті звільнення з роботи.

При цьому, доказів визнання недостовірних записів у трудовій книжці позивача щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Також, відповідачем у відзиві на адміністративний позов зазначено, що 29.05.2019 року позивачем додано довідку від 08.05.2019 № 1034 видану архівним відділом адміністрації муніципальної освіти м. Салехард, відповідно до якої документи будівельної фірмі «Сантекс» у архів не передавалися та інформацією про місцезнаходження даних документів не володіють.

Тобто, на думку суду, така обставина, відсутність документів в архівних установах щодо будівельної фірми, в якій був працевлаштований позивач, не можуть ставити в провину особі, оскільки спірний період роботи підтверджений відповідними записами в трудовій книжці позивача.

За таких обставин, враховуючи наявність запису у трудовій книжці позивача, суд вважає, що спірний у даній справі період роботи з 20.11.1995 по 25.11.1997 на посаді інженера будівельної фірми «Сантекс», міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу підлягають зарахуванню позивачу до загального страхового стажу, з огляду на що дана позовна вимога підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно пункту 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

З аналізу викладених норм слідує, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані один з документів: трудова книжка, письмовий трудовий договір, довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Отже, з огляду на наведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17 (К/9901/10363/18).

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Крім того, у пункті 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Що стосується визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991, то Законами України "Про пенсійне забезпечення" "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено пільг при його обчисленні.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду від 07.08.1996 № 10-3).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №352/1612/15а, від 19.09.2019 у справі № 348/2208/16-а.

Отже, суд дійшов висновку, що захист порушеного права позивача слід здійснити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 28.10.1985 по 01.01.1991. електромонтером в Тамбейській експедиції глибокого розвідувального буріння на нафту і газ - філіалу Ямало - Ненецького автономного округу в пільговому обчисленні, з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відмовлено в обрахунку пенсії з більш високого заробітку згідно довідок про заробітну плату №482 від 13.03.2019 року, №584 від 13.03.2019 року та №585 від 13.03.2019 року, виданих адміністрацією муніципального архіву міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу.

Положеннями статті 40 Закону №1058 передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій вирішується Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п. 7 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000 року, а починаючи з 01.07.2000 року індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

Пунктом 17 цього Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, на думку суду, адміністрацією муніципального архіву міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу, надано розшифровку видів оплат, яка містить інформацію про оплату праці позивача а тому відмова відповідача у зарахуванні довідок про заробітну плату №482 від 13.03.2019, №584 від 13.03.2019 року та №585 від 13.03.2019 року при обчисленні пенсії є протиправною.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, сплачений судовий збір підлягає стягненню в порядку, визначеному частиною третьою ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 про зарахування довідок про заробітну плату №482 від 13.03.2019 року, №584 від 13.03.2019 року та №585 від 13.03.2019 року, виданих адміністрацією муніципального архіву міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням довідок про заробітну плату №482 від 13.03.2019 року, №584 від 13.03.2019 року та №585 від 13.03.2019 року, виданих адміністрацією муніципального архіву міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу, з 06.04.2019 року.

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 28.10.1985 по 01.01.1991 на посаді електромонтера в Тамбейській експедиції глибокого розвідувального буріння на нафту і газ - філіалу Ямало - Ненецького автономного округу в пільговому обчисленні, з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

5.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 20.11.1995 по 25.11.1997 на посаді інженера будівельної фірми «Сантекс», міста Салехард, Ямало - Ненецького автономного округу.

6.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. сплаченого у відповідності до квитанції №0.0..1 від 22.04.2020. на суму 1651 (одна тисяча шістсот п`ятдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 липня 2020 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі,3, м.Тернопіль,46001, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.