Справа № 300/641/20
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. справа № 300/641/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 31.05.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 31.05.2018 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення ухвали для у сунення виявлених судом недоліків (а.с.17-19).

Позивачем у межах строку, встановленого судом, недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020, задоволено заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 про поновлення строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 31.05.2018 і відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29-30).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про те, що отримані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво житлового будинку з закладами громадського призначення на АДРЕСА_1 від 06.12.2016 року за №02-14/24 прийняті відділом архітектури, містобудування, містобудівного кадастру та житлово-комунального господарства Надвірнянської районної державної адміністрації з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, в результаті чого оскаржуваним рішенням від 31 05.2018 протиправно скасував містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 06.12.2016 року за № 02-14/24.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.33-41). Просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

08.05.2020 на адресу суду, представником відповідача направлено клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 31.05.2018, без розгляду (а.с.64-66).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 31.05.2018, відмовлено (а.с.69-70).

03.07.2020 позивачем на адресу суду направлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів: - копію листа Надвірнянської РДА від 26.06.2020; -копію експертного звіту від 07.06.2017 №7-174-17КЧ/ІФ; - копію додатку до експертного звіту №7-174-17КЧ/ІФ; - копію витягів з робочого проекту на житловий будинок з закладами громадського призначення на АДРЕСА_1 ; - копію витягів з детального плану території земельної ділянки для будівництва багатоквартирного житлового будинку з закладами громадського призначення на АДРЕСА_1 (а.с.74-89).

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.

06.12.2016 року відділом архітектури, містобудування, містобудівного кадастру та житлово-комунального господарства Надвірнянської районної державної адміністрації ОСОБА_1 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки щодо будівництва житлового будинку з закладами громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

31.05.2018 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.05.2018 №553, направлення на проведення позапланової перевірки №23/1009/6.4/2018 від 11.05.2018 року, Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою КМУ від 19.08.2015 року за №698, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства від 02.02.2018 у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відділом архітектури, містобудування, містобудівного кадастру та житлово-комунального господарства Надвірнянської районної державної адміністрації.

За результатами перевірки складено акт від 31.05.2018, яким встановлено порушення, зокрема щодо позивача, вимог законодавства при видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016 на об`єкт «будівництво житлового будинку з закладами громадського призначення» на АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_1 , а саме:

- в пунктах розділу «Містобудівні умови та обмеження», а саме «відстані від об`єкта, який проектується до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови», «мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються до існуючих будівель і споруд», «охоронювані зони інженерних комунікацій», «вимоги щодо благоустрою», вимоги щодо забезпечення необхідною кількістю місць зберігання автотранспорту» не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження, чим порушено п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- порушення п. 2.1 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 (далі - Порядок №109) в частині недотримання терміну видачі МУО №02-14/24, а саме - заява від 18.11.2016 а МУО видані 06.12.2016;

- порушено п. 2.2 Порядку №109 в частині відсутності витягу з земельного кадастру;

- в пункті «посилання на містобудівну документацію» розділу «Загальні дані» прийнято генеральний план м. Надвірна (рішення про затвердження не зазначено), що є порушенням додатку до Порядку №109;

- згідно пункту «цільове призначення земельної ділянки» розділу «Загальні дані» витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 36791748 від 25.04.2015) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.10.2016 №70675553, цільове призначення земельних ділянок (кадастрові номери :02:001:1502, :02:001:1503) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що не відповідає намірам забудови та є порушенням частини 2 ст. 24 Закону; відповідно до пункту «г» статті 15 та статті 19 Земельного кодексу України, пункту «г» статті 14 Закону України «Про землеустрій», підпункту 11 пункту 4 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 №224 та з метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення у державному земельному кадастрі - Державний комітет України із земельних ресурсів наказом №548 від 23.07.2010 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за 31011/18306) - затвердив класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): де за Кодом КВЦПЗ - 02.01 - землі житлової та громадської забудови - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) а за Кодом КВЦПЗ - 02.03 - землі житлової та громадської забудови - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Таким чином, на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 за цільовим призначенням та визначеною метою можливо будувати тільки індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі і споруди, у той час коли замовником заплановано зводити 7-миповерховий багатоквартирний житловий будинок, що не відповідає цільовому використанню земельної ділянки та її визначеній меті та є порушенням частини 2 статті 24 Закону;

- порушення п. 6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону, а саме норма згідно з якою рішення щодо визначення та надання містобудівних умов та обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, дозволялось приймати з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку, припинила дію з 01 січня 2015 року (а.с.44-45).

На підставі проведеної перевірки, якою встановлено, що рішення про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016, підписані головним архітектором району Угринчуком Тарасом Івановичем прийнято з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Бойко О.В., прийнято оскаржуване рішення від 31.05.2018 про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016 (а.с.6).

Вказане рішення отримано на руки головним архітектором району Угринчуком Тарасом Івановичем, 31.05.2018, про що свідчить його підпис на примірнику оскаржуваного рішення (зворот а.с. 6).

12.09.2019 представником позивача адвокатом Капаком В.М., подано до управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області запит, щодо скасування чи не скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області листом №1009-1.18/1268 від 19.09.2019, на адвокатський запит №41 від 12.09.2019, повідомило представника позивача адвоката Капака В.М. про те, що в рамках проведення позапланової перевірки діяльності відділу архітектури, містобудування, містобудівного кадастру та житлово-комунального господарства Надвірнянської районної державної адміністрації в частині виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, головним інспектором будівельного нагляду виявлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016 на об`єкт «Будівництво житлового будинку з закладами громадського призначення» на АДРЕСА_1, видані з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, та у відповідності до ст.32 Порядку №698, прийнято рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016 та до вказаного листа додано копію оскаржуваного позивачем рішення (а.с.5).

Про прийняте, головним інспектором будівельного нагляду рішення від 31.05.2018 про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016, позивач дізнався з листа відповідача від 19.09.2019 отриманого його представником 04.10.2019 разом із копією оскаржуваного рішення.

Позивач, вважаючи протиправним рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016 року, прийняте 31.05.2018, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним публічно-правовим відносинам, суд керується такими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України в даній справі суд застосовує положення Конституції України, Земельного Кодексу України від 25.10.2001 №2768-III, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ (надалі, також - Закон №3038-VІ), Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698, Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, а також інших законів та підзаконних нормативно-правових актів, у відповідних редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіряючи рішення відповідача щодо наявності підстав та правомірності скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ, а саме статтею 41 визначено, що державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду, серед іншого, перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право, зокрема, скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду встановлено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 (надалі, також - Порядок №698). Відповідно до пункту 2 Порядку, нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Одним із основних завдань нагляду, відповідно до пункту 3 Порядку, є скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об`єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів.

Водночас, у відповідності до пункту 32 Порядку №698, якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

У разі зупинення дії рішення об`єкт нагляду вживає заходів щодо усунення порушень, зазначених у рішенні про зупинення, та про результати повідомляє головному інспектору будівельного нагляду, який прийняв таке рішення.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до частин 1-5 статті 29 Закону №3038-VІ основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону №3038-VІ містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Частиною 3 статті 29 вказаного Закону передбачено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі.

Підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, відповідно до абзацу другого частини 5 статті 29 Закону №3038-VІ є невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Як встановлено з матеріалів справи, станом на момент отримання ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень чинним був генеральний план міста Надвірна, затверджений в 1975 році.

Відповідно до листа відділу житлово-комунального господарства, архітектури, містобудування та інфраструктури Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №1147/02-24/063 від 26.06.2020, земельна ділянка по АДРЕСА_1 за функціональним призначенням на час надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, згідно генерального плану м. Надвірна (1975р.) належала до території змішаної забудови (а.с.75).

Виходячи із відомостей, які зазначені у виданих позивачу містобудівних умовах і обмеженнях, функціональне призначення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , згідно із генеральним планом - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, назва об`єкта будівництва - будівництво житлового будинку з закладами громадського призначення, наміри забудови - нове будівництво (а.с.7).

Згідно зі статтями 91, 96 Земельного кодексу України (надалі, також - ЗК України) власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV, цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Види цільового призначення земель визначено Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 (надалі, також - Класифікація).

Відповідно до пункту 1.4, зазначеною Класифікацією визначено поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Враховуючи викладене, зміна цільового призначення земельної ділянки із зміною коду Класифікації видів цільового призначення земель здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, погодженими та затвердженими в установленому порядку.

Так, відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на певні категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно зі статями 38 та 39 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до Класифікації, до земель житлової забудови належать землі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (стаття 40 ЗК України); для колективного житлового будівництва (стаття 41 ЗК України); для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (стаття 42 ЗК України); для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання; для будівництва індивідуальних гаражів; для колективного гаражного будівництва; для іншої житлової забудови; для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

Таким чином землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку відносяться до земель однієї категорії, проте враховуючи наведені правові норми та встановлені обставини у справі, суд погоджується із доводами відповідача, що для виконання будівельних робіт із будівництва багатоквартирного житлового будинку цільове призначення земельної ділянки повинно відповідати приписам статті 42 Земельного кодексу України - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Вказаний недолік чи невідповідність цільового використання земельної ділянки намірам забудови може бути самостійно усунений позивачем, в порядку визначеному чинним законодавством.

Що стосується відповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні слід зазначити таке.

За змістом частини 1 статті 16 Закону №3038-VІ, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до частини 1 статті 17 цього ж Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно з пунктом 42 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

З приписів норм вказаного Закону можна дійти обґрунтованого висновку, що розроблення і затвердження містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування і відноситься до їх виключної компетенції.

Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи функціональне призначення земельної ділянки, на час надання МУО (2016р.), згідно генерального плану міста Надвірна (1975р.): - територія змішаної забудови (а.с.75).

Вказане не заперечується відповідачем, у поданому відзиві на позовну заяву зазначено, що «генеральний план забудови населеного пункту м.Надвірна був розроблений в 1975, яким віднесено вказану частину території до садибної та багатоповерхової».

Законом України від 14.05.2015 № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено поняття «багатоквартирний будинок», згідно з яким - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Залежно від кількості поверхів багатоквартирні житлові будинки, згідно з нормами ДБН 360-92 поділяють на малоповерхові (1-4 поверхи) та багатоповерхові (5 поверхів та вище).

Таким чином, наміри позивача щодо забудови вищевказаної земельної ділянки на час видачі містобудівних умов та обмежень відповідали положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні (Генеральному плану м.Надвірна 1975р). Доказів зворотного відповідачем не надано.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам; 3) за рішенням суду.

Пунктом 32 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 передбачено, що якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 за №912/19650, єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, тобто така невідповідність встановлюється на стадії надання містобудівних умов та обмежень.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №803/1231/17 та від 14.08.2018 у справі №823/5265/15.

Що стосується інших порушень відображених в оскаржуваному рішенні, то суд зазначає наступне.

Посилання відповідача на те, що в пунктах розділу «Містобудівні умови та обмеження», а саме «відстані від об`єкта, який проектується до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови», «мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються до існуючих будівель і споруд», «охоронювані зони інженерних комунікацій», «вимоги щодо благоустрою», вимоги щодо забезпечення необхідною кількістю місць зберігання автотранспорту» не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження, чим порушено п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не відповідає Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109, суд вважає необґрунтованим, оскільки як вбачається із аналізу наведеної норми, у Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку №109 таке застереження відсутнє.

Посилання відповідача на недотримання терміну видачі МУО №02-14/24, а саме - заява від 18.11.2016 а МУО видані 06.12.2016, жодним чином не вказує на правомірність прийнятого ним рішення, оскільки недотримання терміну видачі МУО №02-14/24 не є підставою для їх скасування.

Посилання відповідача на порушено п. 2.2 Порядку №109 в частині відсутності витягу з земельного кадастру, жодним чином не вказує на правомірність прийнятого ним рішення, оскільки як видно із поданої позивачем заяви про отримання містобудівних умов та обмежень, до заяви замовником, серед іншого, додано черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру) а відсутність такого на час проведення позапланої перевірки не вказує на його відсутність на час видання МУО.

Посилання відповідача на те, що в пункті «посилання на містобудівну документацію» розділу «Загальні дані» прийнято генеральний план м. Надвірна (рішення про затвердження не зазначено), що є порушенням додатку до Порядку №109, оскільки як вбачається з підпункту «є» пункту 3.3 розділу 3 Порядку №109 в редакції станом на час видання МУО, Порядку №109, таке застереження відсутнє.

На переконання суду виявлені недоліки містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016 підлягали усуненню, відповідач мав право у відповідності до пункту 32 Порядку №698 зупинити дію рішення об`єкта нагляду та повідомити його про необхідність усунення встановлених недоліків, а відтак скасування містобудівних умов та обмежень є крайнім заходом.

Вищевказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №803/952/17.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні у справі «Рисовський проти України» (№29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, відповідачем не доведено доцільність скасування спірних містобудівних умов та обмежень, як крайнього заходу, а отже відповідачем як суб`єктом владних повноважень не дотримано принципу належного урядування та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи результатів державного нагляду і контролю.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених підстав та вказаних правових норм суд вважає позовні вимоги такими, що підлягаю задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплата судового збору позивачем у розмірі 840,80 грн., підтверджується оригіналом квитанції №30704 від 30.03.2020 (а.с.23).

Оскільки позивачем у справі документально не підтверджено понесення будь-яких інших судових витрат, то компенсації підлягає лише сплачена сума судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ в Івано-Франківській області Бойко Оксани Володимирівни від 31.05.2018 про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №02-14/24 від 06.12.2016.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (код ЄДРПОУ - 37471912) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;

відповідач: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, адреса: бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 37471912.

Суддя /підпис Скільський І.І.