Справа № 360/1295/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року справа № 360/1295/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року (повний текст складено 18 травня 2020 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області) у справі № 360/1295/20 (суддя в 1 інстанції - Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2020 № 480-сг, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 31 січня 2020 року № 480-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області видати ОСОБА_1 наказ про дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Ліснополянській сільській раді Марківського району Луганської області, орієнтовною площею 2,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що в грудні 2019 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про дозвіл на розробку документації щодо відведення земельної ділянки. 31.01.2020 відповідач прийняв наказ № 480-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким у задоволенні клопотання позивача було відмовлено без повідомлення причини відмови, але з зазначенням «до моменту здійснення заходів щодо припинення іншого речового права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач вважає, що відповідач, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача, припустив грубих порушень норм чинного законодавства, оскільки відповідач не навів жодних обґрунтованих підстав відмови у наданні такого дозволу, передбачених нормами ЗК України.

Як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідачем зазначено наявність дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі. Але за даними Держгеокадастру на дату подання заяви позивачем та на цей час вказана земельна ділянка не передана у власність жодній особі, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 360/1295/20 провадження було закрито та роз`яснено позивачеві право звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з такою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

03.01.2020 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від ОСОБА_1 надійшла заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ріллі орієнтовною площею 2 га у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Ліснополянській сільській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :18:007:0088, з поділом та зміною виду цільового призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) (арк.справи 56).

Наказом від 31.01.2020 № 480-сг Головне управління Держгеокадастру у Луганській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки до моменту здійснення заходів щодо припинення іншого речового права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (арк.справи 55).

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка, зазначена в заяві позивача, входить до складу земельної ділянки з кадастровим номером :18:007:0088. В свою чергу згідно з даними Національної кадастрової системи та інформації відділу у Марківському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 16.01.2020 № 0-12-0.20-28/106-20 земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 55,5904 га, кадастровий номер :18:007:0088, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Ліснополянській сільській раді Марківського району Луганської області, перебуває в оренді ПП ОСОБА_2 згідно з договором оренди землі від 19.04.2006, який зареєстрований в Марківському реєстраційному офісі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.04.2006 за № 40000079 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.11.2017 номер запису про інше речове майно 23466831 (зі змінами додаткова угода від 15.11.2012 до договору оренди землі від 19.04.2006 за № 40000079) (арк.справи 60-62, 70).

До матеріалів справи відповідачем надано копії вищевказаних договору оренди землі від 19.04.2006, укладеного між Марківською районною державною адміністрацією Луганської області та ПП ОСОБА_2 , та додаткових угод до договору оренди від 19.04.2006 № 40000079 (арк.справи 64-66, 67-68, 69).

Свідоцтвом про смерть від 30.10.2018 серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.справи 71).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 23.07.2019 № 1545-сг «Про припинення дії договору оренди землі укладеного з ПП ОСОБА_2 » договір оренди землі від 19.04.2006, який зареєстрований в Марківському реєстраційному офісі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.04.2006 за № 40000079 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.11.2017 номер запису про інше речове майно 23466831 (зі змінами додаткова угода від 15.11.2012 до договору оренди землі від 19.04.2006 за № 40000079), припинено у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та відсутністю свідоцтва про право на спадщину щодо успадкування права оренди (арк.справи 63).

Також колегією суддів встановлено, що відділом у Марківському районі Луганської області 24.04.2020 направлено до ЦНАП Марківської РДА пакет документів для проведення реєстрації припинення іншого речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку загальною площею 55,5904 га, кадастровий номер :18:007:0088 (арк.справи 73).

Однак, станом на дату розгляду заяви позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.04.2006 та додаткової угоди від 15.11.2012, укладених між Марківською РДА та ОСОБА_2 (арк.справи 70).

Згідно з листом ЦНАП Марківської РДА Луганської області від 27.04.2020 № 46 надані документи не дають змоги встановити припинення вищезазначеного речового права на нерухоме майно, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (арк.справи 74).

Таким чином, як на час розгляду заяви позивача, так і на час розгляду справи судом першої інстанції інше речове право на вказану земельну ділянку не було припинено.

Статтею 31 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV) визначено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 7 Закону № 161-XIV визначено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону № 161-XIV право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, визначає Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Як вже вище зазначено, право оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі земель (запис від 19.04.2006 за № 40000079) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (15.11.2017 номер запису про інше речове майно 23466831 (зі змінами додаткова угода від 15.11.2012 до договору оренди землі від 19.04.2006 за № 40000079)).

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що припинення права оренди земельної ділянки також підлягає державній реєстрації шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020 № 208175226 до Реєстру запис про припинення договору оренди на цю земельну ділянку не внесено.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на час розгляду та вирішення цієї адміністративної справи судом першої інстанції право оренди на земельну ділянку кадастровий номер :18:007:0088 зареєстроване за громадянином ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з цим відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Таку ж правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 06.06.2018 у справі № 826/631/15, від 20.09.2018 у справі № 816/389/15-а.

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, зважаючи, що в цій справі існує спір про право цивільне на земельну ділянку, на яку вже укладено договір оренди землі, а також те, що право оренди зареєстровано за іншою особою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений спір має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 360/1295/20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 360/1295/20 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 липня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць