Справа № 580/1072/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 липня 2020 року справа № 580/1072/20 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Рідзеля О.А., розглядаючи у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними та незаконними дії відмову відповідача щодо перерахунку пенсії позивача та виплати заборгованості по пенсії, у зв`язку із невірним розрахунком, індексації пенсії та компенсації втрати частини доходу;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, на які має право позивач (посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавку за особливості проходження служби, доплати за службу в нічний час, надбавки у розмірі 100% від розміру посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років) з урахування 100% суми підвищення пенсії;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті пенсії та 2018-2019 роки, у зв`язку з невірним її розрахунком, у розмірі 232813,32 грн;

- стягнути з відповідача па користь позивача заборгованість по виплаті індексації пенсії за 2007-2019 роки у розмірі 44058,13 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати за 2007-2019 роки у розмірі 45735,41 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення законних прав позивача у розмірі 70000,00 грн;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2020 року та в подальшому виплачувати пенсію позивачу з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, на які має право позивач (посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавку за особливості проходження служби, доплати за службу в нічний час, надбавки у розмірі 100% від розміру посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років) з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та невідкладно здійснювати перерахунок пенсії позивача у ра зі зміни розміру хоча б одного із наведених у позовній заяві видів грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача надіслати позивачу звіт про виконання судового рішення у місячний строк.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, зокрема, що відповідно до ст. 64 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 призначена позивачу пенсія підвищується відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Посилаючись на ч. 2 ст. 55 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992, позивач зазначає, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини Фонду виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.05.2020 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що вимоги про здійснення перерахунку та виплати перерахованої пенсії, починаючи з 2007 року, заявлено поза межами строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України. Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу за період починаючи з 2007 року до моменту звернення до суду повинні бути залишені без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

14.05.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає можливість досудового поряду вирішення спору, шляхом звернення до суб`єкта владних повноважень, чим позивач скористався. 24.01.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про здійснення перерахунку пенсії та виплату заборгованості по пенсії у зв`язку з невірним її розрахунком. Листом відповідача від 07.02.2020 №1991/03-15 позивачу відмовлено у здійсненні такого перерахунку. Позивач звернувся до суду 30.03.2020, тобто, в межах строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежно також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у Рішенні від 15.10.12013 №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів дійшов до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.

Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017), від 19.03.2019 у справі №806/1952/18.

За таких обставин, суд не погоджується із тим, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, необхідно застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Керуючись статтями 12, 45, 167, 243, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії за період, починаючи з 2007 року до моменту звернення до суду, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Рідзель