Справа № 240/3328/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/3328/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

27 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Совгири Д. І. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2017-2018 роки.

В обгрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що проходив військову службу в Збройних силах України, а саме на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Бердичівського об"єднаного міського військового комісаріату Житомирської області.

Із 12.04.2018 року відповідно до наказу Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області звільнений з військової служби. При звільненні Позивач з`ясував, що йому не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2017-2018 роки, а тому звернувся до суду за захистом свої прав.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач проходив військову службу і наказом військового комісару Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату № 64 від 12.04.2018 р. звільнений з військової служби у запас (а.с.5-6).

Позивачу, 21.02.2017 року, був встановлений статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, яке досліджено судом (а.с.9).

Позивачу за період 2017-2018 року додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік не надавалися і, відповідно при звільненні компенсація за їх невикористання не виплачувалася.

Суд першої інстанції погодився щодо наявності у Позивача як учасника бойових дій права на додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік та із тим, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону N 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону N 3551-XII. Така компенсація є складовою грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019р. у зразковій справі № 620/4218/18.

За змістом положень ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Колегія суддів зазначає, що суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності обов`язку саме у ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити дії щодо нарахування та виплати Позивачу таку грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2017-2018 роки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відносини щодо правового статусу ветеранів війни, в тому числі щодо пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, регулюються правовими нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (надалі - Закон N 3551-XII), що були чинні на день виникнення спору.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону N 3551-XII учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 16-2 Закону "Про відпустки" (далі - Закон N 504/96-ВР), окрім інших категорій осіб, учасникам бойових дій надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Так, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року N 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за N 745/32197 (далі - Порядок N 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Як зазначено в п.5 розділу XXXI цього ж Порядку, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

У відповідності до п.8 розділу I Порядку N 260 грошове забезпечення Позивачу виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, тобто Житомирським обласним військовим комісаріатом, Відповідачем у справі.

Однак, відповідно до вимог пунктів 3 та 8 розділу I. Порядку N 260 таке грошове забезпечення Позивачу виплачується виключно на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Оскільки Позивач проходив службу на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Бердичівського об"єднаного міського військового комісаріату Житомирської області, тому саме військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 і повинен видати даний наказ.

У дослідженому судом наказі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 64 від 12.04.2018 р., відсутні жодні відомості щодо наявності чи відсутності у Позивача права на спірні щорічні додаткові відпустки та щодо наявності чи відсутності підстав для виплати відповідних сум компенсацій за невикористані такі відпустки.

Зазначене свідчить, що у Відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , були відсутні підстави для проведення спірних нарахувань, так як у Відповідача відсутнє самостійне право на проведення таких нарахувань.

Колегія суддів погоджується із тим, що обов`язок щодо визначення при звільненні Позивача з військової служби необхідності проведення нарахування та виплати, окрім інших, компенсацій за невикористані такі відпустки, є виключно у військового комісару Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату. Всупереч цьому жодних позовних вимог Позивачем до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату не заявлено.

Зазначене свідчить про безпідставність позовних вимог Позивача у спірних відносинах до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що таке судове рішення не позбавляє права Позивача подати відповідний позов з метою захисту свого права на виплату відповідних сум компенсацій за невикористані такі відпустки до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату.

Що стосується заміни відповідача, на що наголошує апелянт, то колегія суддів зазначає, що це є право суду, а не його обов"язок.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Совгира Д. І. Матохнюк Д.Б.