Справа № 405/1455/20
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/1455/20
Провадження №2-а/405/39/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 405/1455/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Геремій Тетяни Ігорівни (25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22-Б), інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Босого Максима Анатолійовича (25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22-Б), треті особи: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області департаменту патрульної поліції Національної поліції України (25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22-Б), Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про визнання неправомірними і скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Геремій Т.І., інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Босого М.А., треті особи: УПП в Кіровоградській області ДПП, ДПП, в якому просить:

визнати неправомірною та скасувати постанову серії НК №540236 від 24.02.2020 року, винесену інспектором поліції Геремій Т.І. про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП;

визнати неправомірною та скасувати постанову серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року, винесену інспектором поліції Босим М.А. про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження в даних справах закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з Департаменту патрульної поліції на його (позивача) користь судові витрати по справі, які складаються з витрат на правничу правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.02.2020 року приблизно о 08 год. 00 хв. він (позивач) керував автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Садовій в м. Кропивницький, де його зупинили працівники поліції, які повідомили йому, що він не надав перевагу пішоходу на нерегульованому переході, на що він (позивач) заперечив, пояснивши, що пішохід став на пішохідний перехід в момент, коли його автомобіль уже перебував на пішохідному переході, а тому, з метою уникнення аварійної ситуації він продовжив рух. Однак, незважаючи на ці пояснення та на його (позивача) вимогу про надання правової допомоги інспектор поліції ОСОБА_2 Т.І. винесла оскаржувану постанову серії НК №540236 за ч. 1 ст. 122 КУпАП за ненадання переваги пішоходу. В цей час, до нього (позивача) підійшов інспектор поліції ОСОБА_3 та повідомив, що він також складає відносно нього (позивача) постанову за непред`явлення посвідчення водія, хоча інспектор поліції Босий М.А. таких вимог до нього (позивача) не висував, а посвідчення водія було пред`явлено ним (позивачем) інспектору поліції Геремій Т.І., однак відповідач інспектор поліції Босий М.А. виніс постанову серії ЕАК №2152723 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за непред`явлення посвідчення водія. Зазначив, що у постанові серії НК №540236 від 24.02.2020 року датою вчинення правопорушення вказано 24.02.2012 року і хоча позивач не пам`ятає подій 24.02.2012 року, однак впевнений, що адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не вчиняв. Крім того, відповідачі на підставі Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, - не мали права виносити постанову на місці зупинки транспортного засобу, а повинні були здійснити розгляд справи у приміщенні УПП у Кіровоградській області ДПП з наданням йому (позивачу) можливості скористатися правовою допомогою. Окрім того, зазначив, що факт відсутності правопорушень та відсутність розгляду справи зафіксовано у відеозаписі, доданого ним (позивачем) до позову.

Ухвалою суду від 11.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду без виклику в судове засідання учасників справи.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачів не надходило.

Клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін по справі до суду не надходили.

Від відповідача інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Геремій Т.І. надійшов відзив на адміністративний позов, зареєстрований в суді 13.04.2020 року за вх. № 9017, в якому (відзиві) відповідач по суті адміністративного позову зазначила, що 24.02.2020 року при здійсненні патрулювання екіпажем (відповідачами) було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: як громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Садова, 31, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, які розміщені з обох боків обабіч дороги, та дорожньою розміткою 1.14.3, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість руху і не зупинився, щоб надати перевагу пішоходу, чим порушив п. 18.1ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим нею було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №540236 від 24.02.2020 року. При цьому, зазначила, що нею було допущено описку, а саме: помилкову було вказано дату вчинення правопорушення 24.02.2012 року замість правильної 24.02.2020 року, поряд з цим зазначення помилково неправильної дати не спростовує самого факту правопорушення. Вказала, що не перешкоджала позивачу реалізувати своє право на правову допомогу, більш того, пропонувала йому скористатися безоплатною правовою допомогою, однак позивач дану пропозицію відхилив. Також вказала, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поводив себе зухвало, неодноразово висловлювався в її (відповідача) бік грубою нецензурною лайкою (час на відео 09:36, 09:43, 09:47). Вважає, що оскаржувана постанова серії НК №540236 від 24.02.2020 року відповідає всім вимогам закону, а її суть, - обставинам правопорушення. На підставі зазначеного, просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Від відповідача інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Босого М.А. надійшов відзив на адміністративний позов, зареєстрований в суді 13.04.2020 року за вх. №9016, в якому (відзиві) відповідач по суті адміністративного позову зазначив, що 24.02.2020 року при здійсненні патрулювання екіпажем (відповідачами) було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: як громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Садова, 31, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість руху і не зупинився, щоб надати перевагу пішоходу, чим порушив п. 18.1 ПДР України та після зупинки на законну вимогу працівників поліції при здійсненні перевірки документів не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим відносно позивача ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року. Вказав, що відповідачі неодноразово вимагали від позивача пред`явити посвідчення водія, однак останній дану законну вимогу ігнорував, посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що незгода позивача з діями поліцейських не звільняє його від обов`язку виконати вимоги поліцейського щодо перевірки документів. При цьому, усне твердження позивача про готовність пред`явити посвідчення водія, демонстрація зворотньоого боку документа, надання посвідчення водія через годину після неодноразових вимог, - не звільняє водія від адміністративної відповідальності, оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є формальним, а факт категоричної відмови надати посвідчення водія для перевірки вже відбувся. Також вказав, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поводив себе зухвало, неодноразово висловлювався в його (відповідача) бік грубою нецензурною лайкою (час на відео 09:36, 09:43, 09:47). Вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року відповідає всім вимогам закону, а її суть, - обставинам правопорушення. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи УПП в Кіровоградській області Шафут В.Б. (діє за довіреністю № 21805/41/3/01-2019 від 17.12.2019 року) подав до суду письмові пояснення, зареєстровані судом 13.04.2020 року за вх.№ 9015, в яких вказав, що 24.02.2020 року при здійсненні патрулювання екіпажем (відповідачами) було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: як громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Садова, 31, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість руху і не зупинився, щоб надати перевагу пішоходу, чим порушив п. 18.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, на законну вимогу працівників поліції при здійсненні перевірки документів, - не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання ним правової допомоги саме у даній справі та понесення витрат на її оплату. Також, вказав, що розмір заявлених позивачем судових витрат не є співмірним зі складністю даної адміністративної справи. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Крім того, до письмових пояснень представником третьої особи додано як доказ по справі -матеріали відео-фіксації з місця адміністративного правопорушення від 24.02.2020 року, що здійснювалась на відеореєстратори, на носіях інформації - DVD-R дисках.

Позивачем ОСОБА_1 подано клопотання від 21.04.2020 року, зареєстроване судом 23.04.2020 року за вх..№9556, в якому позивач зазначив, що 16.04.2020 року він отримав відзиви відповідачів, датовані 06.04.2020 року та пояснення третьої особи, датоване 09.04.2020 року з додатком диском, та, враховуючи, що останніми були подані відзиви, пояснення та диск з порушенням строків, встановлених судом, просив залишити без розгляду відзиви відповідачів та пояснення третьої особи.

Суд, в свою чергу, зазначає наступне.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема, до КАС України. Розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), згідно з яким під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80,114, 122,162, 163, 164, 165, 169, 177,193, 261, 295, 304, 309, 329,338, 342, 363 цього Кодексу а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також щодо строків звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, продовжуються на строк дії такого карантину.Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 р. № 291) на усій території України з 12.03.2020 року до 11.05.2020 року установлено карантин пов`язаний із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а тому суд не вбачає підстав для неприйняття до розгляду відзивів відповідачів, пояснень третьої особи та диску.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення відповідачів та третьої особи УПП в Кіровоградській області проти позову, викладені у відзивах на позовну заяву та письмових поясненнях, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положенняст. 5 КАС Україниє реалізацією ч. 1ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.02.2020 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Геремій Т.І. винесено постанову серії НК №540236 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 24.02.2012 року о 08 год. 01 хв. в м. Кропивницький по вул. Садова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати перевагу пішоходам, чим порушив п. 18.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також судом встановлено, що 24.02.2020 року інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Босим М.А. винесено постанову серії ЕАК №2152723 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 24.02.2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Кропивницький по вул. Садова, 31, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 , на нерегульованому пішохідному переході, не пропустив пішохода, та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесених відповідачами як суб`єктами владних повноважень рішень у формі постанов серії НК №540236 від 24.02.2020 року та серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Згідно п. 18.1 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених вст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи оцінку належності і допустимості в якості доказу відео-файлам, які містяться на цифрових носіях інформації DVD-R дисках, позначених написами «1/ ОСОБА_1 » та «2/ ОСОБА_1 », наданих учасниками справи, судом відзначається, що зазначені файли містять записи з відео реєстратора працівника поліції (DSJX300097_BA0097) на яких (записах) зафіксований розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно водія автомобіля Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який був зупинений поліцейськими (відповідачами) за порушення водієм транспортного засобу п.18.1 ПДР України. Так, на відеозаписі з реєстратора службового автомобіля (файл IMG_4014 на DVD-R диску, позначеному написом «2/ ОСОБА_1 ») видно, що водій ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом у лівій смузі руху по дорозі з двома смугами руху у кожному напрямку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, які розміщені з обох боків обабіч дороги, та дорожньою розміткою 1.14.3, та на якому перебував пішоход, який здійснював рух по пішохідному пішоходу, не зменшив швидкість руху та не зупинився, та, крім того, перед пішоходним переходом водій здійснив перестроювання у праву крайню смугу руху (час на відео з 08:01:13 год.). В подальшому, після зупинки працівником поліції позивача, який керував транспортним засобом автомобілем Renault Meggane, номерний знак НОМЕР_1 , останнього було повідомлено про причину зупинки порушення п.18.1 ПДР ( файл «» на DVD-R диску, позначеному написом «2/ ОСОБА_1 »), інспектор поліції Геремій Т.І. повідомила про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення (час на відео « НОМЕР_2 » на DVD-R диску, позначеному написом «2/ ОСОБА_1 » 08:14), ознайомила позивача з відеофіксацією правопорушення та положеннями ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України, неодноразово пропонувала позивачу скористатися безоплатною правовою допомогою (час на відео « НОМЕР_2 », « НОМЕР_3 » на DVD-R диску, позначеному написом «2/ ОСОБА_1 » 08:33, 08:34-08:35, 08:37, 08:39, 08:42, 08:44-08:49). При перевірці документів на вимогу відповідача інспектора поліції ОСОБА_4 водій ОСОБА_1 не пред`явив їй посвідчення водія (час на вказаних відео 08:17, 08:22, 08:30, 08:33). Позивач усно заявив клопотання про перенесення розгляду справи, яке інспектором поліції Геремій Т.І. було відхилено (час на відео 08:21-08:22). Крім того, при складанні інспектором поліції Геремій Т.І. постанови серії НК № 540236 від 24.02.2020 року позивач пред`явив їй посвідчення водія (час на відео « НОМЕР_4 » на DVD-R диску, позначеному написом «1/ ОСОБА_1 » 09:20).

В подальшому, відповідачем інспектором поліції Босим М.А. було також винесено постанову відносно позивача за ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви також було додано відео-файл, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску «Axent», позначеному написом «Запарій», який також було досліджено судом під час розгляду справи, який, в свою чергу, не містить фактичних обставин справи, не відображає дати та часу, та, крім того, містить нецензурні висловлювання.

Судом також відзначається, що вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися. Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Відтак, доводи позивача, що пішохід став на пішохідний перехід в момент, коли його автомобіль уже перебував на пішохідному переході, а тому, з метою уникнення аварійної ситуації він продовжив рух суд вважає необґрунтованими, оскільки водій ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість завчасно побачити пішохода на нерегульованому пішохідному переході, і, з урахуванням швидкості руху автомобіля під його керуванням, відстані до пішохідного переходу та дистанції з поліцейським автомобілем, що рухався позаду, можливих маневрів пішохода на пішохідному переході, - зменшити швидкість руху та зупинитися для надання переваги пішоходу, що вже рухався по пішохідному переходу, без створення аварійної ситуації.

Крім того, суд відзначає, що підставою для зупинення транспортного засобу, яким керував позивач, стало порушення останнім правил проїзду пішохідних переходів. При цьому, причина зупинки була повідомлена поліцейським відразу після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, що підтверджується наданими третьої особою відеозаписами, що містяться на цифрових носіях інформації DVD-R дисках, позначених написами «1/ ОСОБА_1 » та «2/ ОСОБА_1 »,

Суд враховує те, що вказана обставина, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зумовила виникнення у поліцейського права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред`явлення документів, які водій зобов`язаний мати відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», однак неодноразові вимоги пред`явити посвідчення водія (час на відео 08:17, 08:22, 08:30, 08:33) позивач проігнорував, не пред`являвши їх для перевірки, мотивуючи свою відмову тим, що будь-яких порушень ПДР він не вчиняв, що, в свою чергу, свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає у формальному складі керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами, зокрема не мають при собі або не пред`явили відповідне посвідчення водія. Відповідно, пред`явлення позивачем посвідчення водія (час на відеозаписах 09:20) після неодноразових законних вимог поліцейського не нівелює відмови позивача пред`явити посвідчення водія раніше (час на відео 08:17, 08:22, 08:30, 08:33), що і стало підставою для винесення відповідачем інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Босим М.А. постанови серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, в якій вказані час та дата вчинення правопорушення 08 год. 30 хв. 24.02.2020 року.

Також, посилання позивача на те, що йому (позивачу) було відмовлено у наданні правової допомоги, чим порушено його право на правову допомогу, не спростовують самого факту правопорушень. Більш того, відповідачі не відмовляли позивачу у реалізації ним свого права на правову допомогу, а позивач, в свою чергу, жодних заходів, пов`язаних із зверненням до відповідних суб`єктів (фахівців у галузі права, працівників центру безоплатної правової допомоги, тощо), - не вживав.

Також, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року (справа № 5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованим, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого, на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджуються вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП. Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, на місці вчинення таких правопорушень.

При цьому, під час складання оскаржуваної позивачем постанови серії НК №540236 від 24.02.2020 року, відповідачем - інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Геремій Т.І. було допущено описку в зазначенні дати вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: замість правильного «24.02.2020 року» помилково вказано неправильну «24.02.2012 року», що відповідачем інспектором поліції Геремій Т.І. не заперечується та підтверджується іншими наданими учасниками справи доказами. Поряд з цим, суд вважає, що зазначена обставина не спростовує порушення позивачем вимог п. 18.1 ПДР України.

Аналогічна правова позиція щодо неточних відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення була висловлена Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 року у справі № 537/1214/17.

Аналізуючи викладене вище, оцінивши докази, які є у справі в порядку ст. 90 КАС України щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами, шляхом надання належних та допустимих доказів доведено правомірність винесення постанов про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №540236 від 24.02.2020 року та серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року відносно позивача, більш того, під час судового розгляду справи судом не виявлено в діях відповідачів порушень порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 279 КУпАП, дотримано прав позивача під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначених ст. 268 КУпАП, форма та зміст постанов про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, нормам КУпАП, крім того, відповідачі діяли в межах своїх повноважень, постанови винесені в межах компетенції та на підставі діючих норм КУпАП, є законними та обґрунтованими, не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача, стягнення накладені в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги ст.77 КАС України, суд вважає, що постанови серії НК №540236 від 24.02.2020 року та серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесені суб`єктами владних повноважень інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Геремій Т.І. та інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Босим М.А. відповідно, якими позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. та за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. є правомірними, на підставі чого, заявлені позивачем до відповідачів позовні вимоги є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, на підставі чого, а також враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено, підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат, а саме: витрат позивача на правничу допомогу, - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 6, 9, 72, 77, 132, 134, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст.122, ч. 1 ст. 126, ст.ст.251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету МіністрівУкраїни №106 від 10жовтня 2001 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Геремій Тетяни Ігорівни, інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Босого Максима Анатолійовича, треті особи: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департамент патрульної поліції про

визнання неправомірною та скасування постанови серії НК №540236 від 24.02.2020 року, винесену інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Геремій Тетяною Ігорівною відносно Запарій Володимира Миколайовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП;

визнання неправомірною та скасування постанови серії ЕАК №2152723 від 24.02.2020 року, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Босим Максимом Анатолійовичем відносно Запарій Володимира Миколайовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова