Справа № 638/19398/19
Суддя: Цвіра Д. М.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/71/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря Кириллової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області рядового поліції Рябчуна Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області рядового поліції Рябчуна Олександра Сергійовича (далі за текстом- відповідач), в якому просить скасувати постанову серії ЕАК №1798321 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області рядовим поліції Рябчуном О.С. 27.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 листопада 2019 року інспектором патрульної поліції Рябчуном Олександром Сергійовичем було винесено постанову ЕАК№ 1798321 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту постанови 27.11.2019 об 11:15 год в смт. Чутове вул. Полтавський шлях, 300. Водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 91 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 41 км. 'Швидкість, зафіксована не в автоматичному режимі, вимірювалась лазерним вимірювачем TruСаm LTI20/20 ТС000800., чим порушив п. 12.4. ПДР - Порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год).

При розгляді справи на місці зупинки транспортного засобу позивач повідомив відповідачу, що він їде з міста Харкова у місто Київ, в дорозі йому стало зле, почалися різки головні болі, піднявся тиск, перебуваючи за кермом транспортного засобу у місті Чутові, він зателефонував за номером 103 і дізнався адресу Чутівської центральної районної лікарні, почав поспішати до неї за адресою вулиця Полтавський Шлях, 23, смт. Чутове, Полтавська область, з метою усунення небезпеки, яка загрожує його здоров`ю. Зазначає, що небезпека його здоров`ю та житло за таких обставин не могли бути усунуті іншими засобами, як перевищення швидкості руху, одночасно заподіяна шкода у вигляді порушення п. 12.4. ПДР - Порушення Швид . Режиму, є менш значною, ніж відвернена шкода моєму здоров`ю та життю. Позивач також визнав факт порушення ним правил дорожнього руху пункту 12.4 ПДР України, щиро розкаявся у зв`язку з цим, тому просив не притягати до адміністративної відповідальності, так як раніше він не порушував ПДР, а діяв у стані крайньої необхідності.

Незважаючи на ці обставини, відповідач відмовився закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі ст.22 КУпАП.

У зв`язку з цим позивач просив при розгляді справи звернути увагу, що він потребує допомоги, існує небезпека його життю і здоров`ю, правопорушення не спричинило жодних негативних наслідків, а також взяти до уваги його щире каяття та відомості про його особу, зокрема те, що позивач раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

Однак відповідач доводи позивача не врахував і виніс постанову серії ЕАК №1798321 від 27.11.2019. Зазначену постанову позивач вважає упередженою, незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням чинного законодавства, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, виходячи з того, що відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутні як вина, так і протиправні дії позивача.

В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що лазерний вимірювач TruCam є виключеним із Державного реєстру засобів вимірювальної техніки на підставі Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015. Зважаючи на викладене, вважає, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача з використанням лазерного вимірювача TruCam здійснено безпідставно, отримані дані щодо швидкості руху є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки його автомобіль рухався в потоці інших транспортних засобів, тому підстав довіряти відомостям, отриманим за допомогою цього приладу немає, в зв`язку з чим постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Окрім того позивач зазначає, що відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Позивач в позовній заяві також зазначає, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Та посилається на, Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення, застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місце знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Таким чином позивач вважає, що справу було незаконно розглянуто на місця зупинки транспортного засобу, порушено порядок розгляду справи, передбачений ст.278,279 КУпАП, а також позивачу не була надана можливість скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим просить постанову скасувати, а провадження у справі - закрити.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити та зазначив, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, а саме: фото та відео проведеними засобом TruCam LTІ 20/20.

Позивач надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив серед іншого, що відповідачем не надано доказів порушення п.12.4 ПДР України, зокрема щодо того, що позивач перевищив максимально допустиму швидкість саме в межах населеного пункту, оскільки ані матеріали справи, ані поданий відзив не містять доказів того, що був встановлений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» на відповідній ділянці автошляху. Позивач зазначає, що дійсно рухався зі швидкістю 80 км/год, але за межами населеного пункту, до дорожнього знаку 5.45. Окрім того, зазначив, що погоджується, що прилад TruCam LTІ 20/20 є засобом вимірювальної техніки, однак на сьогодні забороняється його серійне виробництво та ввезення, що свідчить про недоліки приладу. Також позивач погоджується, що зазначений прилад підлягає періодичній повірці, однак вважає, що періодична повірка проводиться згідно з технічними регламентами виробника приладу, суб`єктом є або виробник, або уповноважена виробником особа. Разом з тим звертає увагу, що відповідачем не надано доказів, що ДП «Укрметрстандарт» є суб`єктом повірки зазначеного приладу. Таким чином не підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 до застосування. Посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив доводи, просив позов задовольнити, постанову - скасувати.

Також позивачем надано пояснення щодо підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, в яких він зазначив, що з наданого відповідачем фотознімку вбачається, що його автомобіль під час фіксації рухався зі швидкістю 91 км/год, однак неможливо встановити, на якому відрізку дорого було здійснено вимірювання швидкості руху, тобто чи рухався автомобіль в межах населеного пункту та напрямок руху автомобіля. Отже вважає, що відповідач не встановив обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення - місце вчинення адміністративного правопорушення, що виключає законність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Окрім того 10.04.2020 позивачем подано заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, оскільки відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не встановив наявність обов`язкового елемента об`єктивної сторони адміністративного правопорушення - місця вчинення правопорушення. Так, із наданого відповідачем фотознімку з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 вбачається, що автомобіль у час фіксації 27.11.2019 о 11:15 рухався зі швидкістю 91 км/год, проте з нього неможливо встановити на якому відрізку дороги було здійснено вимірювання швидкості автомобіля, тобто чи рухався автомобіль в межах населеного пункту та напрямок руху транспортного засобу. Жодних доказів наявності дії дорожнього знаку 5.45 "Початок населеного пункту" на відповідній ділянці дороги відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не надано доказів щодо наявності зазначеного дорожнього знаку на відповідній ділянці автошляху згідно проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції, що регламентується ч.ч. 1,2 ст. 27 Закону України «Про дорожній рух».

Таким чином позивач вважає, що постанова серії ЕАК № 1798321 від 27.11.2019 відносно нього. винесена протиправно та незаконно, з підстав відсутності належних доказів скоєння правопорушення на місці його вчинення, а саме на вулиці Полтавський Шлях, 300 смт. Чутове, відсутності прив`язки до знаку 5.45 «Початок населеного пункту», що установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги та у не відповідності з часом скоєння, на думку відповідача, правопорушення, де існує різниці в часі зупинки водія об 11 год. 13 хв. та зафіксованим начебто правопорушенням вже після зупинки водія об 11 година 15 хвилин.

22.07.2020 відповідачем подано відзив на заяву про зміну підстав позову, в якому останній просить в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що про розгляді справи були дотримані встановлені законом вимоги до процедури розгляду справи, зокрема і щодо роз`яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП. Окрім того зазначає, що ним було встановлено місце вчинення правопорушення, а саме - Полтавська обл., м.Чутове, вул.Полтавський Шлях, 300. Також вважає доводи позивача щодо недостовірності даних щодо вимірювання швидкості руху його автомобіля в потоці інших автомобілів безпідставними, та такими, що спростовуються наданими відповідачем доказами. Зважаючи на наявність складу адміністративного правопорушення та законність винесення постанови, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку про таке.

Судовим розглядом встановлено, що 27 листопада 2019 року інспектором патрульної поліції Рябчуном Олександром Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАК №1798321 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він 27.11.2019 об 11:15 год в смт. Чутове вул. Полтавський шлях, 300, керуючи транспортним засобом Skoda Spaceback, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 91 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 41 км. Швидкість, зафіксована не в автоматичному режимі, вимірювалась лазерним вимірювачем TruСаm LTI20/20 ТС000800., чим порушив п. 12.4. ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з такими діями суб`єкта владних повноважень та постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП «перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину….» , - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі - Інструкція № 1395)

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, з дослідженого відеозапису наданого відповідачем судом встановлено, що дійсно 27.11.2019 об 11:15 за адресою Полтавська обл., м.Чутове, вул. Полтавський Шлях, 300, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda Spaceback, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 91 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 41 км., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Вказана обставина підтверджується також фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС000800, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 91 км/год при максимально дозволеній швидкості 50 км/год.

Щодо доводів позивача щодо придатності лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 до застосування суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13816, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 15 листопада 2018 року та чинного до 15 листопада 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000800, є придатним до застосування.

Можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20», виробництва LaserTechnologyInc, також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч.2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Позивач посилався на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому КС України зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, а відповідно вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Доводи позивача про те, що відповідачем не надано доказів того, що був встановлений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» на ділянці автошляху, на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху автомобіля, а з наданих фото- та відеодоказів неможливо встановити на якому відрізку дороги було здійснено вимірювання швидкості автомобіля, тобто чи рухався автомобіль в межах населеного пункту чи за його межами, а також напрямок руху транспортного засобу, суд відхиляє, оскільки на фото з лазерного вимірювача швидкості TruCam 20/20 7_WC000_1127_111507.jmf вказано географічні координати знаходження автомобіля в момент замірювання швидкості: північна широта 490 44' 11.74", східна довгота - 350 11' 36.73", що територіально знаходиться в межах населеного пункту «Чутове». Підстав вважати, що автомобіль в момент фіксації знаходився за іншими координатами, тобто перед населеним пунктом м.Чутове, не підтверджені належними доказами та не спростовують даними, отриманими за допомогою приладу TruCam.

Наданий позивачем на підтвердження таких доводів витяг з Google не може бути взятий до уваги в якості належного та допустимого доказу, оскільки зроблений 27.01.2020 о 21:02 год, що відрізняється від часу вчинення правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові - 27.11.2019 об 11:15 год. Також суд звертає увагу, що часом створення фото з вебресурсу Google є червень 2015 року.

Окрім того, суд не відхиляє доданий відповідачем диск з відеозаписом, оскільки не доводить посилань відповідача про те, що в момент фіксації швидкості його автомобіля знаходився за межами населеного пункту, а також те, що саме на місці проведення зйомки перебував його автомобіль в момент вимірювання його швидкості.

Також суд звертає увагу, що з доданого відповідачем відеозапису встановлено, що позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи на місці не заперечував факт того, що перевищив максимально дозволену швидкість, порушив вимоги п.12.4 ПДР України, не оспорював факт, що перевищив швидкість в межах населеного пункту, чим вчинив адміністративне правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, повідомив, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, пояснив, що поспішає на конкурс суддів до міста Києва, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі за малозначністю на підставі ст.22 КУпАП. Однак після того, як відповідачем було відмовлено у задоволенні цього клопотання, позивач почав заперечувати факт порушення п.12.4 ПДР України.

Окрім того, судом встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем було дотримано вимоги ст.278-279 КУпАП та роз`яснено права відповідно до ст.268 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 , повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд дійшов висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.77, 243-246, 250, 286, КАС України, ст.ст. 251, 288 КУпАП, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області рядового поліції Рябчуна Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 24.07.2020 року.

Суддя Д.М. Цвіра