Справа № 440/3886/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 липня 2020 рокум. ПолтаваСправа №440/3886/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 23.07.2020 надійшов позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, у якому позивач просила визнати протиправною та скасувати постанову від 26.06.2020 про відкриття виконавчого провадження №62427305 з примусового виконання виконавчого напису від 15.05.2020 №13084, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.

Разом з позовною заявою ініціатором звернення подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №13084.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику учасників справи, у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву та матеріали позову, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних відносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа звернувшись з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність, у свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ініціатор звернення посилалась на протиправність постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №62427305, а також зазначила, що здійснення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса суттєво ускладнить поновлення її прав у разі задоволення позовних вимог, оскільки вона буде вимушена звертатись до відповідача із вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів.

Оцінюючи повідомлені заявником обставини, суд виходить з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову має відповідати предмету спору та змісту позовних вимог.

Предметом даного спору є правомірність постанови приватного виконавця від 26.06.2020 про відкриття виконавчого провадження №62427305. Водночас правомірність виконавчого напису від 15.05.2020 №13084, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., не є предметом даного спору та взагалі не може бути предметом оскарження у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на те, що заява про забезпечення позову фактично стосується зупинення дії виконавчого документа, правомірність якого не є предметом даного спору, суддя дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає предмету спору та критерію співмірності.

А відтак, така підстава забезпечення позову як "очевидна протиправність спірного рішення" не може бути застосована у даному випадку.

Що стосується доводів заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення її порушених прав, суд враховує, що у силу положень частини четвертої статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Отже, законодавець передбачив скорочені строки розгляду цієї категорії справ саме задля забезпечення своєчасного та ефективного відновлення порушених прав учасників виконавчого провадження.

Доводи заявника про протиправність постанови приватного виконавця від 26.06.2020 про відкриття виконавчого провадження №62427305 потребують перевірки у ході розгляду справи по суті, адже їх констатація на стадії розгляду судом заяви про забезпечення позову фактично свідчитиме про вирішення спору по суті без вжиття заходів судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для забезпечення позову у цій справі.

А відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову наразі належить відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суддя О.О. Кукоба