Справа № 377/730/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року

м. Київ

справа № 377/730/16-а

адміністративне провадження № К/9901/36923/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 377/730/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Славутицького міського суду Київської області від 29 листопада 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Малишенко Т.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Губської Л.В., суддів Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М.),

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, в якому просила визнати незаконними дії Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області щодо відмови в наданні (призначенні) державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї; скасувати рішення відповідача від 29 липня 2016 року та зобов`язати призначити та виплачувати їй з липня 2016 року державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім, у відповідності до статті 4-6 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 29 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляю в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність порушень відповідачем як суб`єктом владних повноважень вимог законодавства.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач звернулася з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача із розміром розрахунку рівня забезпечення прожиткового мінімуму сім`ї, здійсненому судами попередніх інстанцій у цій справі. Зокрема, на думку позивача, суди попередніх інстанцій неправомірними розрахунками зменшили прожитковий мінімум позивача з 1450 грн до 304,50 грн, а тому помилково визначили, що рівень забезпечення сім`ї позивача склав 1866,12 грн.

На підставі викладеного, позивач вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що позивач не має права на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Позиція інших учасників справи

4 квітня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 377/730/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ухвалою від 23 липня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №377/730/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 24 липня 2020 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 25 липня 2016 року звернулась до Управління соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Рішенням від 29 липня 2016 року відповідач відмовив позивачці у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з підстав того, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї, про що повідомив позивача листом від 8 вересня 2016 №24/01-15.

Не погоджуючись із зазначеним рішення, позивач звернулася до суду із позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Славутицького міського суду Київської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям врегульована Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 1 червня 2000 року № 1768-III (далі - Закон № 1768-III).

Так, відповідно до статті 1 Закону № 1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних причин від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Згідно із частинами першою-третьою статті 4 Закону №1768-III заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються:

документ, що посвідчує особу;

довідка про склад сім`ї. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II груп або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одиноким інвалідом I групи і здійснює догляд за ним; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні;

декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти);

довідка про наявність та розмір земельної частки (паю).

Статтею 5 Закону №1768-III передбачено, що розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджет України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що у 2016 році рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення становить: для працездатних осіб - 21 відсоток 289,38 грн., для дітей - 85 відсотків, для осіб, які втратили працездатність, та інвалідів - 100 відсотків відповідного прожиткового мінімуму.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства прані та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року №486/202/524/455/3370 (далі - Методика).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 вказаної Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги у сукупному доході сім`ї при визначенні її права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям враховується грошовий еквівалент пільг за спожиті житлово-комунальні послуги.

Підпунктом 5.3 пункту 5 Методики передбачено, що до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять стипендії, пенсії, допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форм власності), допомога на навчання, безпосередньо отримана особою від підприємства, установи чи організації, за винятком коштів, отриманих на умовах позики чи кредитів та щомісячні компенсаційні виплати.

Відповідно до підпункту 6.7 пункту 6 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги до сукупного доходу включаються також виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, щорічна допомога на оздоровлення.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що середньомісячний дохід ОСОБА_1 , за період з 1 січня 2016 року по 30 червня 2016 року відповідно до декларації від 25 липня 2016 року та довідок про доходи складає: державна соціальна допомога дітям - інвалідам - 9030,20 грн; тимчасова допомога на 1 дитину, яка залежить від розміру аліментів - 2664,60 грн; щорічна допомога на оздоровлення - 75 грн; грошовий еквівалент пільг по ЖКЦ - 1500,76 грн; грошовий еквівалент пільг по Чернігівобленерго - 200,78 грн.

Всього на загальну суму 13471,34 грн, таким чином середньомісячний дохід сім`ї за 6 місяців складає - 2245,22 грн на місяць.

Відповідно до пункту 15 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 24 лютого 2003 року №250, розмір соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму. Рівень забезпечення прожиткового рівня встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України та затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом цього 16 Порядку передбачено, що для кожної дитини (крім дитини-інваліда), яка входить до складу малозабезпеченої сім`ї, рівень забезпечення прожиткового мінімуму збільшується на 10 відсотків, а для кожної дитини-інваліда, яка входить до складу малозабезпеченої сім`ї, для кожної дитини, яка утримується матір`ю (батьком, усиновителем), що не перебуває у шлюбі, і запис про батька (матір) цієї дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться в установленому порядку за вказівкою матері (батька), для кожної дитини, в якої один або обоє батьків є інвалідами І або II групи, - на 20 відсотків.

Враховуючи викладене вище, судами попередніх інстанцій вірно визначено, що рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) станом на 1 липня 2016 року (працездатна особа) становить: 1450 грн х 21% = 304,50 грн. Рівень забезпечення на дочку заявниці станом на 1 липня 2016 року становить: 1531 грн х 85% = 1301,35 грн. та 1301,35 х 20% = 260,27 грн., а всього 1301,35 + 260,27 = 1561,62 грн.

Таким чином, рівень забезпечення прожиткового мінімуму сім`ї позивачки складає 1866,12 грн., що є меншим за середньомісячний дохід сім`ї за попередні півроку, який становить 2245,22 грн.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, та фактично зводяться до помилкового розрахунку розміру соціальної допомоги, а саме шляхом додавання сум прожиткового мінімуму працездатної особи - 1450 грн та дітей віком від 6 до 18 років - 1531 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що порядок розрахунку рівень забезпечення прожиткового мінімуму сім`ї здійснений у цій справі узгоджується із розрахунками, викладеними в пункті 26 постанови Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі №159/1411/17.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів Верховного Суду погоджується із судами попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: Н.В. Коваленко

В.М. Шарапа