Справа № 520/5836/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 520/5836/16-а
Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2020 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим Віталієм Олександровичем протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року провадження по справі №520/5836/16-а за скаргою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Одеської міської ради, на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року скасовано, постановлено нову ухвалу з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В подальшому, ухвалою Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича залишено без руху.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2020 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а.

Разом з тим, Київським районним судом м. Одеси було помилково визначено вказану позовну заяву, подану на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а як новий адміністративний позов, 05.05.2020 року здійснено автоматизований розподіл справи, присвоєно справі №947/12052/20 та розподілено справу на суддю Київського районного м. Одеси Луняченка В.О.

Ухвалою Київського районного м. Одеси від 18 травня 2020 року по справі №947/12052/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цинєва Віталія Олександровича, Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа Одеська міська рада про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування постанови ВП №58474765 від 12.04.2019 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Водночас, ухвалою Київського районного м. Одеси від 15 червня 2020 року по справі №520/5836/16-а скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Цинєва Віталія Олександровича про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржувану ухвалу винесеною з порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання, тому просить суд скасувати ухвалу Київського районного м. Одеси від 15 червня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в поданому 05.05.2020 року адміністративному позові зазначалось, що на виконання ухвали Київського районного суду від 01.04.2020р. у справі №520/5836/16а до суду надається, як на усунення недоліків оформлений адміністративний позов у визначені строки. Апелянт зазначає, що він наголосив, що позов ним надається, як на усунення недоліків в рамках справи №520/5836/16-а., а тому залишається незрозумілим, на якій підставі суд першої інстанції передав до автоматизованої системи документообігу суду справу 520/5836/16-а, як новий позов, який було розподілено до судді Київського районного суду міста Одеси Луняченко В.О. з присвоєнням їй номеру №947/12052/20.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні цього суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ухвалою Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича залишено без руху для усунення недоліків з оформлення позову до органу державної виконавчої служби щодо виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2020 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а.

Разом з тим, Київським районним судом м. Одеси було помилково визначено вказану позовну заяву, подану на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а як новий адміністративний позов, 05.05.2020 року здійснено автоматизований розподіл справи, присвоєно справі №947/12052/20 та розподілено справу на суддю Київського районного м. Одеси Луняченка В.О.

Слід зазначити, що незважаючи на наявність вищевказаної помилки, яка констатується судом апеляційної інстанції, фактично склалась ситуація, при якій у провадженні суду першої інстанції перебували дві справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Разом з тим, завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477- ІV від 23.02.2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

Незважаючи на реєстрацію позовної заяви, поданої на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а як нового адміністративного позову у межах справи №947/12052/20, судом першої інстанції було долучено вказану заяву до матеріалів справи. При цьому, як чітко вбачається з вказаної заяви, у ній було зазначено, що вона подається судді Київського районного суду міста Одеси Калашніковій О.І. у межах справи №520/5836/16-а на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а, чому судом першої інстанції належної правової оцінки надано не було.

Водночас, не вдаючись до правової оцінки процесуальних дій суду у межах справи №947/12052/20, колегія суддів зазначає, що ним також не було проаналізовано змісту поданого ОСОБА_1 05.05.2020 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу також на ті обставини, що статтею 287 КАС України, якою передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Водночас, оскільки така позовна заява була подана на виконання ухвали Київського районного м. Одеси від 01 квітня 2020 року по справі №520/836/16-а, розгляд її як окремого адміністративного позову може мати наслідком застосування наслідків пропущення строку звернення до суду, що за умови залишення без розгляду вимог ОСОБА_1 у межах справи №520/836/16-а беззаперечно порушить його право на доступ до правосуддя.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № N 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain» (заява №28090/95), «Beles and others v. the Czech Republic» (заява № 47273/99), «RTBF v. Belgium» (заява №50084/06).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов передчасних висновків, щодо залишення вимог ОСОБА_1 без розгляду внаслідок надмірного формалізму у трактуванні національного процесуального законодавства.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмову у відкритті провадження у справі, які є передчасними а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2020 року задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2020 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко