Справа № 511/850/20
Суддя: Іванова О. В.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/850/20

Номер провадження: 2-а/511/9/20

27 липня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання: Кирилової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду м. Роздільна Одеської області адміністративну справу за ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області та інспектора Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Токаренко Михайла Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якій просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19.02.2020року, серії ЕАК № 2131396, ухвалену інспектором поліції батальйону роти Уманського районного відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області майором поліції Токаренко Михайлом Анатолійовичем (далі відповідач) про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень за частиною 2 статті 121 КУпАП(далі - постанова).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.02.2020 року відповідачем була складена оскаржувана постанова, в якій відповідач зазначив, що позивач керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» на якому було встановлено народній осі різний малюнок протектора. Інспектором до винесеної постанови не долучено відео - фото докази вчиненого порушення ПДР, на його думку доказами, в підтвердження малюнків протектору шин мають бути: відеозапис події, фотокартки із відповідною фіксацією малюнків протектору шин.

У загальних положеннях ПДР України зазначено, що вантажний автомобіль це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів, а легковий автомобіль це автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їхнього багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України транспорті засоби належать до певних категорій, однією із яких є категорія D до якої включено автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 750 кілограмів, а кількість сидячих місць, для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. При цьому, п. 31.4.2 ПДР передбачені такі типи транспортних засобів, як: легкові автомобілі та вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 3,5 т; автобуси з дозволеною максимальною масою до 5 т; автобуси з дозволеною максимальною масою понад 5 т; вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т; автомобілі і автобуси, зняті з виробництва.

Транспортний засіб під керуванням позивача марки «MERCEDES-BENZ», МОДЕЛІ 815, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , відноситься до типу мікроавтобус загальний вантажний вантажопасажирський, категорії С1, про що безпосередньо зазначено в його реєстраційному свідоцтві, з кількістю сидячих місць, що не перевищує 8, разом з водійським, при цьому його повна маса не перевищує дозволені для легкових автомобілів 750 кг, тобто останній за всіма критеріями підпадає під категорію саме «легкового транспортного засобу» і не використовується як для роботи в таксі, так і для перевезення вантажу з метою отримання прибутку. З винесеною постановою позивач не згодний, вважає її такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону та порушує його права, тому просить суд її скасувати, а також стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1000, 00 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідача ГУНП в Черкаській області Ю. Желізняк позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість. Зазначала, що зконодавством прямо не передбачена обов`язковість винесення постанов працівником поліції при наявності фотофіксації вчиненого порушення. На час розгляду справи в підрозділі була відсутня технічна можливість, щодо здійснення фото - відео фіксації вчинених порушень ПДР, збереження фото - відео зображень та їх доручення до матеріалів справи. Позовна вимога позивачем ОСОБА_1 подана з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про вчинення адміністративного правопорушення, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їх розміру з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг на виконання робіт, з урахуванням складності справи. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження здійснення таких витрат, відсутні підстави для задоволення вимог.

Позивач ознайомившись з відзивом на позовну заяву представника відповідача ГУНП в Черкаській області пояснив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Разом з відзивом на позовну заяву ГУНП в Черкаській області не надано будь - яких доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вищевказані вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України інспектором Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Токаренко М.А. дотримані не були, оскільки оскаржувана постанова взагалі не має посилань на докази, згідно яких інспектор встановив порушення ч.2 ст.121 КУпАП. Жодних із перелічених у ст.251 КУпАП доказів ГУНП в Черкаській області разом із відзивом на позовну заяву не додано. Також, за відсутності будь-яких фактичних даних, передбачених ст.251 КУпАП, на основі яких інспектор встановив наявність адміністративного правопорушення, можна дійти висновку, що зафіксоване в оскаржуваній Постанові порушення правил дорожнього руху встановлено на підставі візуального спостереження Інспектора Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській обл. Токаренко М. А. Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Щодо заперечення до вимоги про стягнення на його користь правової допомоги, додав, що ним додана до суду копія Договору про надання юридичних послуг від 20.05.2020 року, акт прийому - передачі наданих послуг від 22.05.2020 року, складених адвокатом Пушкаренко С.О., який здійснює професійну правничу діяльність, як фізична особа - підприємець. У п.3.3 зазначеного Договору сторони домовилися, що оплата за отримані послуги зі складання позовної заяви сплачується Замовником послуг протягом 3 (трьох) днів з моменту ухвалення Рішення Роздільнянським районним судом Одеської області у справі про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія ЕАК №2131396 від 19.02.2020року. Тобто, після розгляду даної справи та винесення судом остаточного рішення - він зобов`язаний буде понести витрати та сплатити кошти за отримані правові послуги адвокату, що передбачено п.1 ч.3 ст.134 КАС України. Отже, заявлена ним вимога до стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи - є його правом, що передбачено нормами КАС України, яким він скористався. Крім того, представник позивача посилалася на постанову серії БАА №674614, яка у відношенні нього не складалася та не має жодного відношення до даної справи та не є предметом її розгляду.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 травня 2020року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху.(а.с.14-16).

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 червня 2020року заява ОСОБА_1 про продовження строків усунення недоліків була задоволена, строк для усунення недоліків був продовжений до 10 днів.(а.с.37).

Позивачем після усунення недоліків, була надана до суду уточнена позовна заява з клопотанням про поновлення йому строків на звернення до суду щодо оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2131396 від 19.02.2020 року, складену посадовою особою ГУНП в Черкаській області з усіма додатками.(а.с.41-60).

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2020року адміністративний позов прийнятий судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.63).

06.07.2020 року представником відповідача ГУНП в Черкаській області Ю. Желізняк наданий до суду Відзив.(а.с.78-83).

14.07.2020 року позивачем до суду надана Відповідь на Відзив.(а.с.98-102).

Позивач, повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі (а.с.39).

Відповідач ГУНП в Черкаській області повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання представник не з`явився. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав. (а.с.49-55).

Відповідач Токаренко М.А. повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Судовим розглядом встановлено наступне.

19.02.2020 року відповідачем була ухвалена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 121 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Відповідно до вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення позивач, керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», МОДЕЛІ 815, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 19.02.2020 року о 14:27:57год. в м. Умань по вул. Умань, на якому було встановлено на одній осі різний малюнок протектора.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Частиною 5 статті 175 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Дослідивши подані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийнятті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3.Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Статтею 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються пр. нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 розділу IV Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені … частинами першою, ….статті 122, … виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.

За приписами пунктів 5, 6 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток5),складається у письмовій формі(заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. … Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

У відповідності до п.п.31.4.5 розділу 31 Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Аналіз змісту вказаної норми Правил, на думку суду, свідчить про те, що відповідальність за інкриміноване порушнику порушення наступає за експлуатацію з використанням шин різних моделей з різними малюнками протектора легкових автомобілів, а не для тих, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів, про що зазначається в оскаржуваній постанові.

З урахуванням вищезазначеного, об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення за що його притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 121 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в оскаржуваній постанові серії ЕАК №2131396 від 19.02.2020року загалі відсутнє посилання на пункт порушення Правил дорожнього руху.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку відповідач інспектор Токаренко М.А. який є суб`єктом владних повноважень, повинен був доводити правомірність свого рішення, посилаючись на належні докази, однак відповідач свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її. Належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду представлено не було.

Судом також приймається до уваги, що відповідачем відповідно до п.31.4 ПДР України не були прийняті міри по забороні експлуатації транспортного засобу (автобуса), експлуатація якого з указаними несправностями забороняється (таких даних суду не надано).

Згідно ст. 1 ЗУ "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 N 2344-III, автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Пунктом 3 розділу II Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13 жовтня 2008 року N 534 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за N 1107/15798 передбачено, що однією з причин зупинки та здійснення перевірки колісного транспортного засобу є наявність ознак, що свідчать про їх технічну несправність.

Пунктом 3 розділу І вказаного Наказу передбачено, що за результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану КТЗ за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві. Встановлені технічні несправності, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, відображені в розділі 31 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання" Правил дорожнього руху. Встановлені технічні несправності, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, відображені в розділі 31 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання" Правил дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В порушення наведених норм законодавства, поліцейським не складено відповідного акту перевірки КТЗ, копію акту на місці зупинки т/з позивачу надано не було. До протоколу про адміністративне правопорушення відповідний акт не додано. Відсутність акту перевірки КТЗ на технічну несправність, який є основним законним доказом технічної несправності, виключає таку несправність.

Згідно до ч. 1ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Відповідно до п."а" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як випливає з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції (п. 55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п. 21 рішення у справі "Надточій проти України").

Враховуючи, що суд не повинен перебирати на себе не властиві функції і фактично здійснювати замість поліцейського розслідування або ж дослідження доказів, які не були зібрані та не могли бути враховані ним до моменту винесення постанови. Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення слід закрити, а тому вимоги позову підлягають задоволенню.

Щодо питання про стягнення судових витрат: судового збору та правової допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги обґрунтовані належним чином та підтверджені, в матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг від 20.05.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем Пушкаренко С.О. ; Актом № 22/05/2020 від 22.05.2020 року прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 1000 грн; квитанції № 0.0..1 від 15.06.2020 року про сплату ОСОБА_1 840,80грн. судового збору за подачу адміністративного позову до суду, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати за надання правничої допомоги та судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Черкаській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 139, 245, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області та інспектора Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Токаренко Михайла Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2131396 від 19.02.2020 року, складену інспектором Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Токаренко Михайлом Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 121КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , судові витрати на сплату судового збору у сумі 840,80 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Черкаській області, юридична адреса: 18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 57, , електронна пошта: .

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Іванова