Справа № 160/5053/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року Справа № 160/5053/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТА-РОДАС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
07.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТА-РОДАС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:
Ухвалою суду від 12.05.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
01.06.2020 до суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Оскільки у період з 06.07.2020 по 15.07.2020 (включно) суддя Захарчук-Борисенко Н.В. перебувала у відпустці, рішення у даній справі прийнято 16.07.2020.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
У вищевказаному запиті контролюючий орган просив позивача надати пояснення та документальне підтвердження стосовно здійснення господарських операцій ТОВ «АРТА-РОДАС» по взаємовідносинам з ТОВ «РГТ ГРУП» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.
За результатами перевірки Головним управління ДПС у Дніпропетровській області було акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АРТА-РОДАС» № 6834/04-36-05-20/38431729 від 28.10.2019, висновками якого встановлено порушення ТОВ «АРТА-РОДАС»: 1) пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2016 рік в сумі 174 384 грн.; 2) п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового Кодексу України №№2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість всього у сумі 193 760 грн., в тому числі за грудень 2016 року на суму 193 760 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Положеннями ст. 19 ч. 2 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Таким чином, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України виникає за наявності таких умов: виявлення фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; отримання запиту платником податків та ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.
З наведених норм вбачається, що отримана контролюючим органом податкова інформація, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, може бути підставою для призначення позапланової перевірки платника податків лише у випадку, коли сумніви, які виникли у податкового органу, не усунуті наданими поясненнями з документальним підтвердженням.
Таким чином, прийняттю наказу про проведення перевірки передує відповідний письмовий запит органу державної податкової служби про надання пояснень та їх документального підтвердження і невиконання такого запиту платником податків.
Отже, суд погоджується з доводами представника позивача стосовно того, що наказ про проведення перевірки було прийнято з порушенням вимог ст. 78 Податкового кодексу України, оскільки позивачем було надано вичерпну відповідь на письмовий запит про надання інформації з дотриманням строків, передбачених ст. 73 Податкового кодексу України та з наданням всіх запитуваних документів на вимогу контролюючого органу та жодних повторних запитів чи відомостей від відповідача щодо недостатності запитуваної інформації до позивача не надходило.
Суд звертає увагу, що у вступній частині акту зазначені дані, що не відповідають дійсним обставинам справи, адже матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надано відповідачу розгорнуті пояснення щодо господарської діяльності з контрагентом ТОВ «РГТ ГРУП» за 2016 рік, включаючи договори, податкові та видаткові накладні, рахунки та товарно-транспортні накладні, банківські виписки по рахункам.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем було повністю розкрито ланцюг придбання товарів у ТОВ «РГТ ГРУП» та подальшу реалізацію даного товару своєму контрагенту.
В третьому розділі акту відповідачем здійснені висновки по результатам дослідження діяльності ТОВ «РГТ ГРУП», та зазначається, що мета створення даного підприємства є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншими підприємствами. Зазначено, що в ході проведення аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що ТОВ «РГТ ГРУП» не придбавало товар, що був реалізований на ТОВ «АРТА-РОДАС». І вже далі в акті зазначено, що не можливо встановити походження товару за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операцій. У вищезазначених підприємств фактично відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності та відсутні матеріальні ресурси, основні фонди, наймана робоча сила, що унеможливлює здійснення господарської діяльності.
Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у справі № 400/2793/18 від 10.04.2020 висловлено наступну правову позицію: «... колегія суддів погоджує висновок судів попередніх інстанцій про безпідставність посилань контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах стосовно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та господарських операцій позивача з його контрагентами й не може створювати негативні наслідки саме для позивача.
Твердження контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів та виробничих потужностей, економічно необхідних для здійснення господарської діяльності, суди також обґрунтовано відхилили, оскільки такі обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та оборотних засобів, як і найманої праці шляхом укладання трудових, а не цивільно-правових договорів».
З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами представника позивача стосовно того, що контролюючий орган в акті доходить до хибного висновку, що ТОВ «АРТА-РОДАС» при укладанні з ТОВ «РГТ ГРУП» договорів на придбання товару не мало підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобов`язань, необхідних ресурсів, відповідного досвіду, та інших ознак комерційної привабливості для обрання ТОВ «АРТА-РОДАС» саме цього контрагента. Таким чином, встановлено відсутність належної обачності при виборі контрагента, що є ознакою штучного характеру оформлення договору, мета укладання якого - формування документообігу по нереальній господарській операції.
Тобто, контролюючий орган дійшов до висновку про порушення позивачем норм закону та бухгалтерського обліку, навіть без аналізу первинних документів сторін та не зважаючи на те, що існував реальний рух активів позивача і придбані товари були в подальшому реалізовані з отриманням економічного ефекту (прибутку).
Так, в акті відповідач посилання на те, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримано вирок Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2018 (справа № 462/750/18), яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 205 КК, а відтак неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та складу витрат за 2016 рік, по взаємовідносинам за даним контрагентом-постачальником.
Однак, суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу з огляду на існуючу судову практику, викладену, зокрема, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 804/129/18 від 10.04.2020: «...Колегія суддів не заперечує того, що вирок суду в кримінальній справі може бути носієм доказової інформації в аспекті дослідження реальності господарських операцій позивача з означеним контрагентом...Колегія суддів зазначає, що наявність первинних документів під час проведення перевірки є необхідною умовою для підтвердження правомірності формування даних податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати такі первинні документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з обов`язком контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі таких первинних ментів...».
Отже, контролюючим органом не було здійснено жодного аналізу первинних документів при проведенні перевірки, що в свою чергу є прямим порушенням процедури проведення податкової перевірки.
Суд звертає увагу, що актом, або будь-яким іншим документом не встановлено фактів, які б свідчили про узгодженість дій між позивачем та ТОВ «РГТ ГРУП» з метою незаконного отримання податкової вигоди або обізнаності позивача з будь-якими протиправними діяннями своїх контрагентів. Актом та вироком взагалі не досліджувались та не надавались оцінки будь-яким господарським діям позивача з ТОВ «РГТ ГРУП», не встановлювалось недійсність документів, що були складені за наслідком здійснення господарської операції.
У самому Вироку Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2018 (справа №462/750/18) досліджувані судом обставини справи стосуються періоду створення та реєстрації юридичної особи, подальша ж господарська діяльність ТОВ «РГТ ГРУП» не була предметом розгляду.
З урахуванням викладеного, слід зазначити, що на підтвердження своєї правової позиції відповідачем не надано будь-яких документів, які б спростовували доводи позивача, викладені ним в позовній заяві стосовно неправомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 3 269,70 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 414 від 07.05.2020, копія якого міститься в матеріалах справи.
З урахуванням того, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 3 269,70 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко