Справа № 480/1710/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2020 р. Справа №480/1710/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Єфіменко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1710/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним застосування показника, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якій просить суд:
- визнати неправомірним застосування відповідачем при визначенні відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком застосування показника Зс-середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки;
- зобов`язати відповідача при визначенні відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком застосувати показник Зс-середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2016-2018 роки (три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії);
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком з 26.11.2019 та провести виплату донарахованих сум і в подальшому проводити виплату пенсійного забезпечення у законно визначених розмірах.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак з 26.11.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області після переведення на пенсію за віком відповідач при розрахунку пенсії застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки, замість показника за 2016-2018 рік. Позивач наголосив на тому, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості переведення з пенсії за вислугою років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у даному випадку має призначатися нова пенсія та застосовуватися показники для призначення пенсії вперше. У зв`язку з цим, позивач вважає, що під час розрахунку його пенсії за віком мав бути застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2016-2018 роки.
Ухвалою суду від 20 березня 2020 року відкрито провадження у справі №480/1710/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
15.04.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з 26.11.2019 його було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач повідомив, що при перерахунку пенсії у зв`язку з переходом позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія була обчислена, виходячи з показника середньої заробітної плати в цілому по Україні за 2014-2016 роки, що відповідає положенням частини третьої статті 45 цього Закону.
18.04.2020 відповідач подав до суду письмовий відзив, у якій наводить спростування тверджень відповідача.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 серпня 2000 року до 26 листопада 2019 року був пенсіонером та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 15).
На підставі заяви позивача від 26.11.2019 (а.с. 14) з 26.11.2019 Головним управлінням пенсійного фонду України в Сумській області ОСОБА_1 було п е р е ве д е н о на пенсію за віком. Виплату пенсії припинено з 01.12.2019.
Як вбачається із листа Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області від 19.02.2020 №258-387/К-02/8-1800/20 позивача з 26.11.2019 п е р е в е д е н о з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосовуванням показник середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки в розмірі 4404,35 грн. (а.с. 12-13).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Статтею 7 цього ж Закону закріплено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.
Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною першою статті 40 Закону №1058 передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно частиною другою статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною третьою 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 15.08.2000 по 26.11.2019 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262.
Як зазначив відповідач у відзиві, з 26.11.2019 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, однак під час розрахунку пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки замість показника за 2016-2018 роки (а.с.40-41).
Відповідач у відзиві на позовну заяву, обґрунтовуючи дії щодо обчислення пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, зазначив, що позивач був п е ре в е д е н и й з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
Проте, суд звертає увагу на те, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, який передбачає інші підстави та порядок п р и з н а ч е н н я пенсії.
Так, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.
У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач при обчисленні пенсії позивача повинен був застосувати показники середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії у відповідності до ст.40 Закону №1058, оскільки пенсія позивачу згідно Закону №1058 була призначена вперше.
Суд зазначає про те, що оскільки пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями, призначення пенсії за віком особі, яка до того отримувала пенсію за вислугу років, не відповідає передбаченому частини третьої статті 45 Закону №1058 поняттю переведення на інший вид пенсії.
Отже, в даному випадку має місце призначення пенсії за віком вперше, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 у справі №565/645/17, від 31.05.2019 у справі №344/7053/17, від 18.07.2019 у справі №559/184/17 та від 11.09.2019 у справі №363/1493/17.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачу 06.06.2019 було призначено пенсію за віком вперше, під час визначення її розміру мав бути врахований показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 роки.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності здійснення розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, у той час як матеріали справи свідчать про необхідність застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки.
У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України щодо застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки при п р и з н а ч е н н і ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 26.11.2019 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки, з урахуванням проведених виплат.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області і в подальшому проводити виплату пенсійного забезпечення у законно визначених розмірах, то суд відмовляє у її задоволенні, оскільки вказана вимога є вимогою на майбутнє, а отже права позивача в цій частині позовних вимог не були порушені та не підлягають захисту в судовому порядку.
Щодо вимог позивача про відшкодування на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.
Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано: угоду про надання правових послуг від 01.02.2020 (а.с. 28), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №181 ОСОБА_3 (а.с. 29), ордер СМ №11 (а.с. 30), акт прийому-передачі виконаних робіт від 10.03.2020 №1 (а.с. 31), квитанцію №4 від 10.03.2020 (а.с. 32).
Як вбачається із акту прийому-передачі виконаних робіт від 10.03.2020 №1 (а.с. 31) адвокатом надано, а позивачем прийнято і оплачено наступні послуги:
- 01.02.2020 підготовка заяви від імені клієнта до Головного управління пенсійного Фонду України в Сумській області про надання інформації (витрачений час 30 хвилин, вартість послуги - 200 грн.);
- 01-06.03.2020 складено адміністративний позов з проведенням аналізу наявних матеріалів та застосування відповідних правових норм (їх вивчення та можливість застосування), підготовка додатків до позовної заяви, комплектування матеріалів для відповідача у справі, вивчення судової практики по даній категорії справ, підготовка справи до розгляду (копії, засвідчення і т.і.), (витрачений час - 6 годин, вартість послуги - 2400 грн).
- одне відрядження та участь в судовому засіданні в Сумському окружному адміністративному суді (витрачений час орієнтовно з врахуванням часу витраченого на переїзд складає 6 годин, вартість послуги - 400 гривень).
Щодо надіслання адвокатського запиту 01.12.2019 суд зазначає, що зазначений запит був надісланий для підготовки позовної заяви, має невеликий обсяг та направлений виключно на отримання копій документів з пенсійної справи позивача.
З огляду на наведене, суд вважає, що за надіслання адвокатського запиту співмірною сумою відшкодування буде стягнення 100 грн.
Щодо підготовки заяви від імені клієнта, то, на переконання суду, дана послуга не може вважатися наданням правової допомоги, оскільки заява до Головного управління Пенсійного Фонду України у Сумській області була підписана особисто ОСОБА_4 В.Г ОСОБА_5 (а.с.11).
Щодо складання адміністративного позову, суд погоджується із заявленою до відшкодування сумою у розмірі 2400,00 грн. з огляду на категорію справи, обсяг та характер зібраних доказів.
Щодо витрат на відрядження адвоката та участь в судовому засіданні, то вони не підлягають відшкодуванню, оскільки договором про надання правничих послуг від 01.02.2020 (а.с.28) не передбачено відшкодування витрат адвоката на відрядження.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування на його користь судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягають частковому задоволенню у загальній сумі 2400,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80грн., що підтверджується квитанцією від 10.03.2020 (а.с. 9).
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним застосування показника, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати неправомірним застосування Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області при визначенні відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком застосування показника Зс-середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 15.07.2020 року.

Суддя О.М. Кунець