Справа № 240/4099/20
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/4099/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`зання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зарахуванні періоду роботи з 01.05.1995 року по 30.07.1996 року в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" до страхового стажу при призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 року в "Житлово-будівельному підприємстві залізничників" до страхового стажу та призначити їй пенсію за віком відповідно до п.1 статті 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення, тобто з 14 червня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно не зараховано до її страхового стажу період з 01.05.1995 року по 30.07.1996 року в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників", враховуючи, що вказаний період підтверджено записами в трудовій книжці.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито спрощене позовного провадження без виклику учасників справи.

11.06.2020 відповідачем подано відзив до суду, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що в трудовій книжці позивачки, а саме в записі № 10 допущено виправлення (відсутня дата наказу про звільнення), тому період роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" до загального стажу не зарахований. Інших документів, що підтверджують вказаний період роботи ОСОБА_1 не надала. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не мало законних підстав для зарахування спірного стажу роботи ОСОБА_1 .

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Сторонами не заперечується, що позивач 14.06.2019 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №27796/03.5 від 19.09.2019 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Оскільки у трудовій книжці в записі № 10 в графі 4 не зазначено дату наказу про звільнення, тому відсутні підстави для зарахування до загального стажу періоду роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників". Інших документів, що підтверджують вказаний період роботи ОСОБА_1 не надала. За наданими документами страховий стаж становить 24 роки 11 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом ураховано наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 24 Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 12 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком мають:

чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст.62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідачем підтверджено, що страховий стаж становить 24 роки 11 місяців 6 днів.

Водночас спірним є питання зарахування до страхового стажу (понад 24 роки 11 місяців 6 днів) періоду роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників".

З дослідженої судом копії трудової книжки позивача НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 01.05.1995 зарахована на посаду головного бухгалтера ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" згідно наказу № 1 від 01.05.1995 (запис № 9). Вказаний запис не містить будь-яких виправлень чи неточностей.

Відтак, факт працевлаштування позивача на посаду головного бухгалтера в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" підтверджується записом в трудовій книжці в повному обсязі.

В трудовій книжці також міститься запис № 10, з якого вбачається, що на цій посаді ОСОБА_1 пропрацювала до 30.07.1996 та звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Підставою внесення запису вказано наказ № 17 від 07.1996, тобто в даті відсутній день його прийняття.

Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок переведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно п.2.26 Інструкції № 58 від 29.07.1993, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п.2.27 Інструкції № 58 від 29.07.1993, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

В графі 2 в трудовій книжці позивача значиться запис дати звільнення «30.07.1996», який не містить будь-яких виправлень.

З огляду на наведене, з урахуванням підтвердженості факту зарахування на посаду головного бухгалтера в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" на підставі запису № 9, відповідно до даних трудової книжки періодом роботи ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" є період з 01.05.1995 по 30.07.1996 включно.

Суд зазначає, що факт перебування в трудових відносинах з ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" підтверджується як записом про прийняття на роботу, так і записом про звільнення в графі 2, засвідченими печаткою та підписом директора ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників".

Підпунктом 4.1 пункту 4 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.4 до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, відтак, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.

Суд акцентує увагу на тому, що виявлені відповідачем недоліки не стосуються суперечностей щодо періоду трудової діяльності, більш того, у листі №27796/03.5 від 19.09.2019 не визначено, які саме порушення пунктів Інструкції № 58 було допущено при внесенні запису № 10 в трудову книжку. Водночас, формальні неточності, наявні у трудовій книжці, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на пенсійне забезпечення. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Враховуючи наведене, період роботи ОСОБА_1 з 01.05.1995 по 30.07.1996 в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" підтверджений належним чином та має бути зарахований позивачу до стажу її роботи та страхового стажу.

Отже, страховий стаж, з урахуванням періоду роботи позивача з 01.05.1995 по 30.07.1996, на момент звернення до відповідача становив понад 27 років, а ОСОБА_1 вже виповнилось 59 років (згідно копії паспорту дата її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відтак, ОСОБА_1 станом на 14.06.2019 вже набула право на пенсію за віком, оскільки їй виповнилось 59 років та по 31 грудня 2019 року її страховий стаж становив понад 26 років.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи з 01.05.1995 року по 30.07.1996 року в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" до страхового стажу при призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати період роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 року в "Житлово- будівельному підприємстві залізничників" до страхового стажу та призначити пенсію за віком відповідно до ч.1 статті 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14 червня 2019 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно вимог статті 139 КАС України, витрати, понесені позивачем у даній справі в сумі 840,80 грн у виді судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`зання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 в ТОВ "Житлово-будівельне підприємство залізничників" до страхового стажу при призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.05.1995 по 30.07.1996 в ТОВ "Житлово- будівельному підприємстві залізничників" до страхового стажу та призначити їй пенсію за віком відповідно до ч.1 статті 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення з 14 червня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова