Справа № 420/2088/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2088/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача:

- № 26 від 26.12.2019 року, про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019 року) про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії 19.12.2019 року.

Ухвалами суду від 16.03.2020 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); від 23.04.2020 року: прийнято до розгляду адміністративний позов (в порядку збільшення розміру позовних вимог), вхід. № 16460/20 від 22.04.2020 року.

Згідно зі змістом адміністративного позову, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, та відповіді на відзив на первинний позов, позивач обґрунтовує заявлені вимоги із зазначенням таких фактичних обставин:

- 19.12.2019 року, досягнувши пенсійного віку, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 і надала всі необхідні документи. Рішенням № 26 від 26.12.2019 року ГУ ПФУ в Одеській області відмовило позивачу в призначенні пенсії з підстав, нібито, відсутності у позивача пільгового стажу. В оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що для призначення пенсії за віком 52 роки 6 місяців позивачу необхідно мати 22 роки загального стажу та 10 років пільгового стажу за Списком № 2. Довідка № 6 від 14.11.2019 року, на думку відповідача, видана неправомірно, оскільки позивач працювала на підприємстві ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» з 29.08.1990-03.08.2011 рр., на цей час діяла постанова № 162 від 11.03.1994 р., де зазначений інший код 2210800б-23298 даній категорії пільгових професій. Також не надано наказ про атестацію робочих місць. Позивач вважає таке рішення протиправним, винесеним з порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановленого порядку підтвердження відповідного пільгового стажу роботи;

- з 29.08.1990 року по 03.08.2001 рік позивач працювала в Одеському виробничому шкіряному об`єднанні ім. В.І.Леніна спочатку майстром дубильно-хромового цеху, а у 1996 році переведена змінним майстром дубильно-підошовного цеху. У вересні 1991 року Одеське виробниче шкіряне об`єднання ім. В.І. Леніна реорганізовано у «Виробниче підприємство ТКТ», потім - в ТОВ «Шкіряний завод ТКТ», потім - в ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ». Однією з умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків, що діяли на період такої роботи;

- для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність встановленого законодавством віку, наявність в трудовій книжці відомостей щодо стажу роботи не менше 22 років 6 місяців у жінок, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Як вбачається з трудової книжки, на грудень 2019 року страховий стаж роботи складав - 22 роки 4 місяців 18 днів, з них 10 років 5 місяців на посаді майстра виробничого (дубильно-хромового/дубильно-підошовного) цеху. 17.12.2019 року позивач добровільно сплатила єдиний внесок за попередній період з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року відповідно до договору. Однак, відповідач посилається на те, що в системі персоніфікованого обліку застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків за 2017 рік. З витягу, що був наданий позивачу Суворовським відділом обслуговуванням громадян у січні 2020 року, вбачається, що такі відомості в системі персоніфікованого обліку є;

- разом із заявою про призначення пенсії позивач надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.11.2019 року № 6;

- відповідачем безпідставно не взято до уваги записи у трудовій книжці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також, що позивач в добровільному порядку доплатила внесок за два місяці страхового стажу на підставі договору 0017 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 17 грудня 2019 року - банківська квитанція № 38 від 18.12.2019 року;

- те, що у довідці зазначений інший код пільгових професій, ніж той, що вказаний у постанові - 2210800б-23298, не може мати для позивача наслідком втрати права на призначення пенсій за віком на пільгових умовах;

- з оскаржуваного рішення вбачається, що позивачу до пільгового стажу не зараховано період роботи на посаді майстера виробничого цеху, оскільки у цей період відсутня атестація робочих місць. 10.05.1995 року ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» проведено атестацію робочих місць, що підтверджується висновком про якість проведення атестації робочих місць по умовам праці № 285 Управління по праці та соціальних питаннях, в якому зазначено про проведення атестації та затвердження посади «майстер виробничої дільниці», які позивач обіймала на цьому підприємстві у період з 29.08.1991 року по 03.08.2001 рік;

- оскільки робота, яку позивач виконувала протягом періодів, зазначених у трудовій книжці, законодавством віднесена до посад з шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію за Списком № 2, позивач має право на пільгову пенсію відповідно до вимог ст.ст. 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відмова відповідача у призначенні такої пенсії є неправомірною, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав на отримання пільгової пенсії;

- відповідач у відзиві посилається на те, що позивач працювала майстром виробничого цеху, а не дільниці. На його думку, це достатньо для відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Проте штатним розписом на підприємстві, не було передбачено посади майстра виробничої дільниці. Безпосереднє керівництво усіма виробничими дільницями цеху здійснював один майстер або змінний майстер. Він фактично виконував функції майстра усіх виробничих технологічних дільниць, об`єднаних в цех. Так, працюючи майстром дубильно-хромового цеху, позивач координувала роботу по таких технологічних виробничих дільницях як дублення шкіри, їх фарбування і жирування, строчення і обрізання, сушка шкір. Тобто позивач була майстром чотирьох виробничих дільниць одночасно. Окрім позивача, майстрів в цеху не було;

- саме формулювання професійної і посадової позиції в усіх трьох редакціях Списків № 2, на які посилається відповідач, свідчить, що йдеться про майстрів, працюючих у дубильно-фарбувально-жирувальних цехах (дільницях), в цехах (дільницях) первинної обробки шкіряно-хутрової сировини, тобто безпосередньо наближених до шкідливих виробничих процесів;

- в рішенні № 26 від 26.12.2019 року відповідач не посилався на цю обставину, а зазначив лише, що довідка з підприємства містить інший код пільгових професій;

- позивачем додано лист департаменту соціальної та сімейної політики Одеської державної адміністрації № 813/05-01/1878 від 18.03.2020 року, згідно з яким технічна помилка, допущена у Висновку про якість проведення атестації робочих місць за умовами праці на ПП «ТКТ» від 10.05.1995 року № 285, виправлена « 2210800а-23298» замінений шифром « 2210800б-23298». Також додано відповідну довідку з підприємства № 21 від 20.03.2020 року;

- атестація робочого місця у 1994 році на підприємстві проведена, що підтверджується відповідним Висновком № 285 від 10.05.1995 року, на який посилається сам відповідач у відзиві на позов. Після атестації умови праці не змінювалися. Окрім того, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим позивач звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, яка підтримала правовий висновок Верховного Суду України, відповідно до якого, якщо чергова атестація було проведена з порушенням строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівників. За таких обставин, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15 та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 року у справі № 21-6501а14, лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 року у справі № 21-6501а15 щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. При цьому, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Такі висновки Верховного Суду України не суперечать зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанції у справі дійшли правильного висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а);

- відповідачем безпідставно не взято до уваги записи у трудовій книжці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також те, що позивач у добровільному порядку доплатила внесок за два місяці страхового стажу на підставі договору 0017 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 17 грудня 2019 року - банківська квитанція № 38 від 18.12.2019 року.

Згідно з відзивом на позовну заяву, без урахування збільшення розміру позовних вимог, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, зайнятість повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, наявність стажу роботи на зазначених роботах 10 років, наявність необхідного страхового стажу роботи 22 роки 6 місяців, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Підтвердження права на пільгове забезпечення здійснюється на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідках, виданих підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення;

- позивач 19.12.2019 року звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії позивачем були додані наступні документи: копія паспорта, ідентифікаційного коду; копія трудової книжки серії НОМЕР_9 виданої 02.10.1984 року; атестат про навчання серії НОМЕР_8 від 29.06.1990 року; договір № 0017 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 17.12.2019 року; свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 ; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 6 від 14.11.2019 року, видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ»; висновок, виданий Управлінням по праці та соціальних питань державна експертиза умов праці № 285 від 10.05.1995 року; наказ № 93 від 01.10.1993 року «Про реорганізацію Одеського шкіряного об`єднання імені В.І. Леніна», виданий державним комітетом України з легкої і текстильної промисловості; довідка № 71-72 від 14.11.2019 року, надана «Виробничим підприємством ТКТ». За результатами розгляду заяви та наданих документів Головним управлінням 26.12.2019 року винесено Рішення № 26 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи. Після винесення відділом з питань призначення пенсій Рішення № 26 пенсійна справа позивача у порядку контролю була направлена на перевірку до управління застосування пенсійного законодавства Головного управління. На адресу відділу з питань призначення пенсій Головного управління надійшов лист начальника управління застосування пенсійного законодавства Головного управління від 27.03.2020 року за вих. № 1335/03-16 щодо перевірки пенсійної справи. До зазначеного листа було додано оригінал пенсійної справи позивача. Управлінням застосування пенсійного законодавства Головного управління було надано доручення відділу з питань призначення пенсій доопрацювати пенсійну справу. На виконання вказаних доручень та з урахуванням виявлених недоліків відділом з питань призначення пенсій було винесено рішення № 30 від 31.03.2020 року на заміну рішення № 26 від 26.12.2019 року). Відповідно до вищевказаного рішення, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу 22 роки 6 місяців (в наявності 22 роки 4 місяців 18 днів) та пільгового стажу роботи за Списком № 2 - 10 років. До пільгового стажу не зараховано період з 29.08.1990 року по 03.08.2001 рік, оскільки відповідно до висновку Державної експертизи умов праці від 10.05.1995 року № 285 проведена атестація робочого місця майстра виробничої дільниці, а довідка від 14.11.2019 року № 6 видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» та трудова книжка свідчить про те, що позивач працювала майстром цеху, а відомості щодо атестації вказаного робочого місця позивачем не надано. Окрім того, відділом з питань призначення пенсії Головного управління зроблено запит від 31.03.2020 року № 1516/03-16 щодо перевірки наявності документів про атестацію робочого місця майстром виробничого цеху із залученням до акту виписки із наказу по підприємству про результати проведення атестації (за наявності). Відповідь на теперішній час на адресу Головного управління не надходила. Також до страхового стажу роботи не зараховано період з 01.01.2017 по 28.02.2017 рік, оскільки позивачем було укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування № 00017 від 17.12.2019 року, але у системі персоніфікованого обліку застрахованих осіб дані про сплату внесків на час звернення за призначенням пенсії були відсутні. З урахуванням наведеного підставою для прийняття рішення № 30 про відмову у призначенні пенсії послугувало те, що у позивача відсутній необхідний пільговий та страховий стаж роботи, та відсутні результати атестації відповідно робочого місця за умовами праці, що передбачено п. 2 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відсутність необхідного стажу роботи та відсутність атестації відповідного робочого місця не дає права на призначення спірного виду пенсії. Таким чином, Головне управління діяло у порядку, в межах і спосіб, передбачений Конституцією і Законами України, рішення № 30 винесено при дотриманні п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 28.07.2020 року відзив відповідача на адміністративний позов (в порядку збільшення розміру позовних вимог) до суду не надійшов.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

19.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії, яка прийнята 19.12.2019 року та зареєстрована за № 9001. (а.с.61, 62)

Згідно з розпискою-повідомленням, зокрема (а.с.62):

Перелік документів, доданих до заяви:

- обов`язкові документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення/перерахунок пенсії; паспорт/посвідка; трудова книжка або документ про стаж;

- інші документи: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_8; довідка з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності № 0017 від 17.12.2019 року; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року № 5 від 14.11.2019 року; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників № 6 від 14.11.2019 року; заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 21.11.2019 року; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_3 ; свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 .

Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії:

- довідка з ДПІ про сплату добровільного страхування: строк подання (дата) - 18.03.2020 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 26 від 26.12.2019 року (а.с.10), розглянувши заяву № 9001 від 19.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо призначення пенсій відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148 в призначенні пенсії відмовлено.

Відповідно до змісту вказаного рішення, його прийнято з таких підстав:

- для призначення пенсії за віком були подані документи: копія паспорту КК 087238, копія ідентифікаційного коду, копія трудової книжки НОМЕР_9, виданої 02.10.1984 р., атестат про навчання НОМЕР_8 від 29.29.06.1990 р., договору № 0017 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 17.12.2019 р., свідоцтво про народження дитини № НОМЕР_3 , свідоцтва про одруження НОМЕР_4 , довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 6 від 14.11.2019 р., виданої ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ», заключення, видане Управлінням по праці та соціальних питань державна експертиза умов праці № 285 від 10.05.1995 р., наказу № 93 від 01.10.1993 р. «Про реорганізацію Одеського шкірного об`єднання імені В.І. Леніна, виданим державним комітетом України з легкої і текстильної промисловості, довідки № 71-72 від 14.11.2019 р., виданої виробничим підприємством ТКТ;

- для призначення пенсії за віком в 52 роки 6 місяців позивачу необхідно мати 22 роки загального страхового стажу та 10 років пільгового стажу за Списком № 2;

- згідно наданим позивачем документів загальний стаж складає 22 роки 4 місяці 18 днів пільговий стаж відсутній;

- довідка № 6 від 14.11.2019 року видана не правомірно, оскільки заявниця працювала на даному підприємстві з 29.08.1990-03.08.2001 рр., на цей час діяла постанова № 162 від 11.03.1994 р., де зазначений інший код 2210800б-23298 даній категорій пільгових професій;

- не надано наказ про атестацію робочих місць;

- період добровільної доплати з 01.01.2017-28.02.2017 р. не зарахований до страхового стажу у зв`язку з відсутністю позначки про сплату.

Рішенням № 30 від 31.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019) (а.с.100-101), Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву № 9001 від 19.12.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі по тексту Закон № 1058-IV) та повідомлено наступне:

Під час розгляду вищевказаної заяви та при визначенні права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах були розглянуті надані позивачем документи під час звернення, а саме:

- копія паспорта та ідентифікаційного коду;

- копія трудової книжки серії НОМЕР_9 виданої 02.10.1984;

- атестат про навчання серії НОМЕР_8 від 29.06.1990;

- договір № 0017 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 17.12.2019;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 ;

- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 6 від 14.11.2019 видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ»;

- висновок виданий Управлінням праці та соціальних питань державна експертиза умов праці № 285 від 10.05.1995;

- наказ № 93 від 01.10.1993 «Про реорганізацію Одеського шкірного об`єднання імені В.І. Леніна» виданий Державним комітетом України з легкої і текстильної промисловості;

- довідка № 71-72 від 14.11.2019 видана «Виробничим підприємством ТКТ».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важким умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За таких обставин та керуючись ч. 5 ст. 45, п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV Закону № 1058-IV прийнято рішення, про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний страховий стаж 22 роки 6 місяців (в наявності 22 роки 4 місяці 18 днів) та пільговий стаж роботи за Списком № 2 - 10 років.

До пільгового стажу роботи не зараховано період з 29.08.1990 по 03.08.2001, оскільки відповідно до висновку Державної експертизи умов праці від 10.05.1995 № 285 проведена атестація робочого місця майстра виробничої дільниці, а довідка від 14.11.2019 № 6 видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» та трудова книжка свідчать про те, що позивач працював майстром цеху.

Окрім того, зроблено запит від 31.03.2020 № 1516/03-16 щодо перевірки наявності документів про атестацію робочого місця майстра виробничого цеху із залученням до акту виписки, із наказу по підприємству про результати проведення атестації (за наявності).

До страхового стажу роботи не зараховано період з 01.01.2017 по 28.02.2017, оскільки позивачем було укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування № 00017 від 17.12.2019, але у системі персоніфікованого обліку застрахованих осіб дані про сплату внесків на час звернення відсутні.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача № 26 від 26.12.2019 року про відмову у призначенні пенсії та № 30 від 31.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019), позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Судом також встановлено, що згідно з записами трудової книжки позивача, НОМЕР_9, дата заповнення 2 жовтня 1984 року, зокрема: з 29.08.1990 року по 03.08.2001 року ОСОБА_1 працювала майстром дубильно-хромового цеху / змінним майстром дубильно-підошовного цеху в Одеському виробничому шкіряному об`єднанні ім. В.І.Леніна (реорганізованому у ТОВ Виробниче підприємство ТКТ). (а.с.11-14)

17 грудня 2019 року між Головним управлінням ДПС в Одеській області в особі в.о. заступника начальника Попазова В.М., з однієї сторони (далі - Сторона 1), та ОСОБА_1 , з іншої сторони (далі - Сторона 2), укладено договір О017 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) (а.с.30-32), відповідно до Розділу ІІІ «Порядок одноразової сплати єдиного внеску» якого, зокрема:

1. Сторона 2 сплачує одноразово єдиний внесок у сумі не менше мінімального розміру страхового внеску за кожен місяць, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати та розміру внеску на дату укладання цього Договору, помножений на коефіцієнт 2, але не більше суми єдиного внеску, обчисленого, виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого на дату укладення цього Договору.

На момент підписання Договору:

розмір мінімальної заробітної плати становить 4173,00 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн.;

розмір єдиного внеску становить 22%;

мінімальний страховий внесок становить 13770,90 грн.

2. Сторона 2 сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року.

Згідно з Відомостями за звітний рік про суми добровільних внесків, передбачених договором О017 від 17.12.2019 року, наведеними у довідці Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) від 28.01.2020 року (а.с.20-23), зокрема, за звітний 2017 рік позивачем сплачено добровільні внески для нарахування пенсії усього за рік: 8346,00 грн., в тому числі за 1 місяць - 4173,00 грн., за 2 місяць - 4173,00 грн.

Відповідно до змісту листа № 813/05-01/1878 від 18.03.2020 року (а.с.110), Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації в межах компетенції інформує ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» про те, що у зв`язку з технічної помилкою, допущеною у Висновку про якість проведення атестації робочих місць за умовами праці на ПП «ТКТ» від 10.05.1995 № 285 викласти у такій редакції:

- в абзаці першому сторінки другої шифр майстра виробничої дільниці « 2210800а - 23298» замінити шифром « 2210800б - 23298».

Відповідно до Довідки ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» № 21 від 20.03.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.111), виданої позивачу, зокрема, за професією, посадою: майстер виробничої ділянки, що передбачена Списком 2 розділ ХХ підрозділ 7, зазначений код КП 2210800б-23298.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1 та 3 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): законами України: «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV); «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII); Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383); Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1); Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення № 28-2); Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637); Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301 (далі - Постанова № 301).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п. б ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує таж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до п. 4 Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Відповідно до п. 7 Положення № 28-2 управління Фонду зобов`язане у процесі своєї діяльності суворо додержуватися вимог чинного законодавства, законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та на підставі встановлених судом обставин, а саме:

1. Щодо позовних вимог: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача № 26 від 26.12.2019 року, про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019 року) про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, - слід зазначити таке.

Судом встановлено, що 19.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії, яка прийнята 19.12.2019 року та зареєстрована за № 9001.

Згідно з розпискою-повідомленням, зокрема:

Перелік документів, доданих до заяви:

- обов`язкові документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення/перерахунок пенсії; паспорт/посвідка; трудова книжка або документ про стаж;

- інші документи: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_8; довідка з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності № 0017 від 17.12.2019 року; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року № 5 від 14.11.2019 року; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників № 6 від 14.11.2019 року; заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 21.11.2019 року; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_3 ; свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 .

Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії:

- довідка з ДПІ про сплату добровільного страхування: строк подання (дата) - 18.03.2020 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 26 від 26.12.2019 року, розглянувши заяву № 9001 від 19.12.2019 року ОСОБА_1 щодо призначення пенсій відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148 в призначенні пенсії відмовлено.

Відповідно до змісту вказаного рішення, його прийнято з таких підстав:

- для призначення пенсії за віком в 52 роки 6 місяців позивачу необхідно мати 22 роки загального страхового стажу та 10 років пільгового стажу за Списком № 2;

- згідно наданим позивачем документів загальний стаж складає 22 роки 4 місяці 18 днів пільговий стаж відсутній;

- довідка № 6 від 14.11.2019 року видана не правомірно, оскільки заявниця працювала на даному підприємстві з 29.08.1990-03.08.2001 рр., на цей час діяла постанова № 162 від 11.03.1994 р., де зазначений інший код 2210800б-23298 даній категорій пільгових професій;

- не надано наказ про атестацію робочих місць;

- період добровільної доплати з 01.01.2017-28.02.2017 р. не зарахований до страхового стажу у зв`язку з відсутністю позначки про сплату.

Рішенням № 30 від 31.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019), Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву № 9001 від 19.12.2019 ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі по тексту Закон № 1058-IV) та, керуючись ч. 5 ст. 45, п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV Закону № 1058-IV, прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки:

- відсутній необхідний страховий стаж 22 роки 6 місяців (в наявності 22 роки 4 місяці 18 днів) та пільговий стаж роботи за Списком № 2 - 10 років;

- до пільгового стажу роботи не зараховано період з 29.08.1990 по 03.08.2001, оскільки відповідно до висновку Державної експертизи умов праці від 10.05.1995 № 285 проведена атестація робочого місця майстра виробничої дільниці, а довідка від 14.11.2019 № 6 видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» та трудова книжка свідчать про те, що позивач працював майстром цеху;

- окрім того, зроблено запит від 31.03.2020 № 1516/03-16 щодо перевірки наявності документів про атестацію робочого місця майстра виробничого цеху із залученням до акту виписки, із наказу по підприємству про результати проведення атестації (за наявності);

- до страхового стажу роботи не зараховано період з 01.01.2017 по 28.02.2017, оскільки позивачем було укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування № 00017 від 17.12.2019, але у системі персоніфікованого обліку застрахованих осіб дані про сплату внесків на час звернення відсутні.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

1. Так, щодо підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення № 26 від 26.12.2019 року: довідка № 6 від 14.11.2019 року видана не правомірно, оскільки заявниця працювала на даному підприємстві з 29.08.1990-03.08.2001 рр., на цей час діяла постанова № 162 від 11.03.1994 р., де зазначений інший код 2210800б-23298 даній категорій пільгових професій; період добровільної доплати з 01.01.2017-28.02.2017 р. не зарахований до страхового стажу у зв`язку з відсутністю позначки про сплату, - слід зазначити таке.

Комплексний аналіз зазначених вище норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року по справі № 593/885/17 (адміністративне провадження № К/9901/22240/18) тощо.

З вищенаведеного змісту заяви ОСОБА_1 від 19.12.2019 року вбачається, що вона просила призначити їй пенсію за віком за Списком № 2 відповідно наданих нею документів та до заяви додано трудову книжку.

Так, згідно з записами трудової книжки позивача, НОМЕР_9, дата заповнення 2 жовтня 1984 року, зокрема: з 29.08.1990 року по 03.08.2001 року ОСОБА_1 працювала майстром дубильно-хромового цеху / змінним майстром дубильно-підошовного цеху в Одеському виробничому шкіряному об`єднанні ім. В.І.Леніна (реорганізованому у ТОВ Виробниче підприємство ТКТ).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З наведеного вбачається, по-перше, що постанова № 162 від 11.03.1994 р., на яку посилається відповідач, об`єктивно не могла діяти, зокрема, у період з 29.08.1990 року по 10.03.1994 року.

По-друге, в оскаржуваному рішенні відповідача № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019), вищенаведена підстава для відмови позивачу у призначенні пенсії відсутня. Отже, відповідач, фактично, самостійно визнав її неправомірність та відмовився від її застосування у спірних правовідносинах.

По-третє, відповідач вважає, що довідка № 6 від 14.11.2019 року видана не правомірно, оскільки заявниця працювала на даному підприємстві з 29.08.1990-03.08.2001 рр., на цей час діяла постанова № 162 від 11.03.1994 р., де зазначений інший код 2210800б-23298 даній категорій пільгових професій.

Дійсно, у вказаній довідці підприємства за професією, посадою: майстер виробничої ділянки, що передбачена Списком 2 розділ ХХ підрозділ 7, зазначений код КП 2210800а-23298, а не код 2210800б-23298.

При цьому, Виробниче підприємство ТКТ листом, вих. № 76 від 18.11.2019 року, повідомило Пенсійний фонд Суворовського району м. Одеси про те, що: атестація робочого місця майстра виробничої ділянки, шифр 2210800а-23298 була затверджена 10.05.1995 р. на підставі висновку Управління по праці та соціальних питаннях № 285; з моменту атестації умови праці майстра дубильно-хромового цеха не змінювалися.

Згідно зі змістом вказаного Висновку Управління по праці та соціальних питаннях від 10.05.1995 р. № 285 (а.с.80-81), на підставі наданих матеріалів атестації робочих місць, проведеної з 31.01.94 р. по 01.12.94 р., атестація проведена на таких робочих місцях, зокрема, майстер виробничої ділянки, шифр 2210800а-23298.

Проте, відповідно до змісту листа № 813/05-01/1878 від 18.03.2020 року, Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації в межах компетенції інформує ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» про те, що у зв`язку з технічної помилкою, допущеною у Висновку про якість проведення атестації робочих місць за умовами праці на ПП «ТКТ» від 10.05.1995 № 285 викласти у такій редакції:

- в абзаці першому сторінки другої шифр майстра виробничої дільниці « 2210800а - 23298» замінити шифром «2210800б - 23298».

Відповідно до Довідки ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» № 21 від 20.03.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої позивачу, зокрема, за професією, посадою: майстер виробничої ділянки, що передбачена Списком 2 розділ ХХ підрозділ 7, зазначений код КП 2210800б-23298.

При цьому в матеріалах наданої відповідачем пенсійної справи позивача відсутні та позивачем суду не надано доказів подання ним відповідачу: листа Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації № 813/05-01/1878 від 18.03.2020 року та Довідки ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» № 21 від 20.03.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

По-четверте, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до абз. 3 п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з розпискою-повідомленням до поданої позивачем заяви про призначення пенсії від 19.12.2019 року, відповідачем був встановлений строк подання (дата) документів, яких недостатньо для призначення пенсії: 18.03.2020 року.

Проте, оскаржене рішення № 26 від 26.12.2019 року прийнято відповідачем до закінчення строку (дати), встановленого позивачу для подання документів, яких недостатньо для призначення пенсії, та, відповідно, без врахування (аналізу/надання оцінки/перевірки даних/тощо) фактичних даних, зокрема, щодо сплати добровільного страхування.

2. Щодо підстав прийняття відповідачем оскаржуваних рішень: не надано наказ про атестацію робочих місць (рішення № 26 від 26.12.2019 року); до пільгового стажу роботи не зараховано період з 29.08.1990 по 03.08.2001, оскільки відповідно до висновку Державної експертизи умов праці від 10.05.1995 № 285 проведена атестація робочого місця майстра виробничої дільниці, а довідка від 14.11.2019 № 6 видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» та трудова книжка свідчать про те, що позивач працював майстром цеху; окрім того, зроблено запит від 31.03.2020 № 1516/03-16 щодо перевірки наявності документів про атестацію робочого місця майстра виробничого цеху із залученням до акту виписки, із наказу по підприємству про результати проведення атестації (за наявності) (рішення № 30 від 31.03.2020 року), - слід зазначити таке.

По-перше, слід зазначити, що як факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити особу її конституційного права на соціальний захист, зокрема, на призначення пенсій за віком на пільгових умовах за наявності всіх інших підстав, передбачених законодавством для реалізації такого права.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками, викладеними в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.10.2019 року у справі № 520/15025/16-а, в якій також зазначено, зокрема, що Колегія суддів Верховного Суду вважає, що з метою ефективного судового захисту права ОСОБА_1 на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також вирішення аналогічних спорів стосовно інших осіб у майбутньому існує необхідність відступити від висновку, згідно з яким «Особа позбавлена права на призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці», що сформований Верховним Судом України та міститься, зокрема, в судових рішеннях від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 13 березня 2015 року у справі № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15.

При цьому, суд також звертає увагу відповідача, що відповідно до п. 4.5 Порядку № 383, якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

По-друге, в рішенні відповідача № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019), підстава для відмови позивачу у призначенні пенсії: не надано наказ про атестацію робочих місць, - відсутня. Отже, відповідач, фактично, самостійно визнав її неправомірність та відмовився від її застосування у спірних правовідносинах.

По-третє, твердження відповідача у рішенні № 30 від 31.03.2020 року, що довідка від 14.11.2019 № 6, видана ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ», свідчить про те, що позивач працював майстром цеху - не відповідає змісту вказаної довідки щодо встановлених відповідачем даних, а саме.

У зазначеній довідці вказано, зокрема:

- виконувала обов`язки майстра дуб-хром. цеха, змінного майстра дуб-под. цеха;

- за професією, посадою майстер виробничого участка.

Крім того, такі саме дані зазначені у вищенаведеній Довідці ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» № 21 від 20.03.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

По-четверте, щодо посилання відповідача у рішенні № 30 від 31.03.2020 року на те, що, окрім того, зроблено запит від 31.03.2020 № 1516/03-16 щодо перевірки наявності документів про атестацію робочого місця майстра виробничого цеху із залученням до акту виписки, із наказу по підприємству про результати проведення атестації (за наявності), суд звертає увагу відповідача на те, що вказаний запит зроблений відповідачем в день прийняття рішення, до отримання та, відповідно, без урахування відповіді на нього.

При цьому, відповідно до п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:

отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

3. Щодо підстави прийняття відповідачем оскаржуваного рішення № 30 від 31.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019): до страхового стажу роботи не зараховано період з 01.01.2017 по 28.02.2017, оскільки позивачем було укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування № 00017 від 17.12.2019, але у системі персоніфікованого обліку застрахованих осіб дані про сплату внесків на час звернення відсутні, - слід зазначити таке.

Згідно з Відомостями за звітний рік про суми добровільних внесків, передбачених договором О017 від 17.12.2019 року, наведеними у довідці Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) від 28.01.2020 року, зокрема, за звітний 2017 рік позивачем сплачено добровільні внески для нарахування пенсії усього за рік: 8346,00 грн., в тому числі за 1 місяць - 4173,00 грн., за 2 місяць - 4173,00 грн.

З встановленого вбачається, що станом на дату прийняття рішення № 30 від 31.03.2020 року дані про сплату позивачем внесків у певному розмірі за спірний період - наявні (підтверджені).

Додатково суд звертає увагу на те, що відповідачем на виконання вимог абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України не наведено обґрунтування (фактичне і юридичне) правомірності прийняття оскарженого рішення № 30 від 31.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії, зокрема, щодо визначених Конституцією та законами України повноважень відповідача щодо його прийняття у застосований відповідачем спосіб - на заміну рішення № 26 від 26.12.2019.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновку, що:

- позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи, обмежує позивача у законодавчо встановленому праві, покладаючи на нього надмірний тягар негативних наслідків спірних правовідносин за відсутності його вини;

- оскаржувані рішення № 26 від 26.12.2019 року та № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019 року) прийняті відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

2. Щодо позовних вимог: зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії 19.12.2019 року, - слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи з встановлених судом обставин та висновків суду, зокрема, про те, що: оскаржені рішення прийняті відповідачем за відсутності документів, необхідних для призначення пенсії та до закінчення строку їх подання та без врахування (аналізу/надання оцінки/перевірки даних/тощо) листа Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації № 813/05-01/1878 від 18.03.2020 року, Довідки ТОВ «Виробниче підприємство ТКТ» № 21 від 20.03.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідки Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) від 28.01.2020 року тощо, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах - є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню у заявлений позивачем спосіб.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, відповідно

суд дійшов висновків, що:

- виходячи із встановлених судом обставин та висновків суду про визнання протиправними та скасування рішень № 26 від 26.12.2019 року та № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019 року), керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав та інтересів позивача у спірних публічно-правових відносинах від порушень з боку відповідача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача № 9001 від 19.12.2019 року про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

З вищенаведеного вбачається, що часткове задоволення позовних вимог позивача полягає у захисті прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах в іншій ніж заявлено позивачем спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 85 від 03.03.2020 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 840,80 грн. (а.с.6)

Згідно зі змістом позовних вимог позивачем заявлена одна самостійна вимога (оскарження відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2) та одна похідна від неї вимога немайнового характеру, з яких самостійна вимога задоволена повністю, похідна - частково, а саме в іншій ніж заявлено позивачем спосіб.

Відповідно, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 26 від 26.12.2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 30 від 31.03.2020 року (на заміну рішення № 26 від 26.12.2019 року) про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 9001 від 19.12.2019 року про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.