Справа № 640/21395/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суддя Шевченко Н.М.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що податок сплачений у повному обсязі, але на рахунок іншої ДПІ у м. Києві. Протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень також пояснював тим, що винесені на підставі висновків камеральної перевірки, водночас, перевірка своєчасності сплати узгодженого зобов`язання є предметом документальної перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (як правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2019 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у місті Києві вказує, що предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків "коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми - податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Кодексу), а тому доводи позивача про те, що нормами Податкового кодексу України передбачено проведення своєчасності сплати грошових зобов`язань у межах камеральної перевірки, а своєчасність сплати грошового зобов`язання може бути перевірена проведенням документальної перевірки, є необґрунтованими.

Також, апелянт вказує, що штрафні (фінансові) санкції нараховано в автоматичному режимі відповідно до ІКП, з якої вбачається дата фактичної сплати грошового зобов`язання, що в свою чергу спростовує доводи позивача про нібито своєчасну сплату грошових зобов`язань.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» подано декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до якої сума податку, що підлягає сплаті становить 144 544,65 грн. щокварталу.

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві за результатами камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» склало Акт перевірки від 19.09.2018 № 7242/26-15-12-12-12/31175387 (акт перевірки), у якому викладено висновок про порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на нерухоме майно.

Податковими повідомленнями-рішеннями № від 22.11.2018 та № від 22.11.2018 позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % від суми податкового зобов`язання, строк сплати якого порушено більше ніж на 50 днів.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення № від 22.11.2018 та № від 22.11.2018, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату відповідного податку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19 Конституції України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов`язання на підставі даних інформаційних баз.

Статтею 266 ПК України регламентується, поміж іншого, порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально (пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 ПК України).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України).

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» подало декларацію з податку на нерухоме майно за 2018 рік.

За приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Отже, камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого зобов`язання може проводитись за даними інформаційних баз, які внесені на підставі поданої податкової декларації.

За таких обставин, доводи позивача щодо невідповідності предмета камеральної перевірки є необґрунтованими.

Як убачається із матеріалів справи, висновок контролюючого органу за результатами перевірки позивача ґрунтується на твердженні про несплату самостійно нарахованого узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме майна більше, ніж на 50 днів за перший квартал 2018 року.

З урахуванням положень пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України граничним строком сплати податку за перший квартал 2018 року є 30.04.2018

Водночас, у матеріалах справи містяться платіжні доручення №1406 від 26.04.2018 на суму 99 758,21 грн. та №1408 від 26.04.2018 на суму 44 788,68 грн. (разом - 144 546, 89 грн.), з призначенням платежу «Податок на нерухоме майно житлової нерухомості за 1 квартал 2018 року).

Вказаними платіжними дорученнями кошти переведено на інший рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві, ніж зазначений для перерахунку відповідного податку у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві. Таким чином, ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» здійснило своєчасний перерахунок належної суми коштів на інший рахунок відкритий у ГУ ДКСУ у м. Києві.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належать, зокрема, податок на майно.

Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (п. 10.5 ст. 10 ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що обов`язок сплати податку передбачає здійснення платником певний дій, серед яких, утримання із власного доходу, або доходу фізичної особи та сплати на користь держави відповідних коштів у строк та у розмірі, що передбачений Податковим кодексом України.

Порушення даного обов`язку повинно містити склад правопорушення, що полягає у бездіяльності, незалежно від умислу, або дій щодо сплати податку із порушенням строку та/або встановленого розміру.

Під час перевірки ГУ ДФС у м. Києві встановило факт порушення строків сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки більше, ніж на 50 днів, водночас факт сплати належної суми у встановлені строки на інший рахунок, відкритий у казначействі, був залишений поза увагою.

У зв`язку з цим, суд вбачає факт порушення принципу обґрунтованості, оскільки не всі обставини, що мали значення для винесення податкових повідомлень-рішень взяті до уваги.

Статтею 64 Бюджетного кодексу України визначено склад доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, до якого належить, зокрема податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Колегія суддів, в даному випадку, зазначає, що сплата податку на інший рахунок органів Казначейської служби України не свідчить про відсутність дій зі сплати необхідної суми податку на доходи фізичних осіб та не спричиняє настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки такі кошти у будь-якому разі підлягали перерахуванню на рахунки, відкриті на ім`я ДФС в казначействі.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2019 року по справі № 813/1860/16, від 25.03.2019 року по справі № 823/567/17, від 11.04.2019 року по справі № 822/3323/17, від 14.11.2018 року по справі № 805/3665/16-а.

Верховний Суд також зазначив у постанові від 14.11.2018 року по справі № 805/3665/16-а, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату відповідного податку.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2018 року у справі № 804/444/16 зазначив, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений законом, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом порушено принцип обґрунтованості при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки констатуючи факт несвоєчасної сплати податку не враховано факт сплати такого податку на інший рахунок ГУ ДФС у м. Києві і зазначений недолік рішень суб`єкта владних повноважень, за умови відсутності інших пояснень та доказів надає підстави для визнання таких рішень протиправними та задоволення позовної заяви.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.11.2018 № та №.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов