Справа № 540/1292/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1292/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС), у якому просить скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2019 року №Ф-22189-51 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 18276,72 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2019 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку з наявними в ній недоліками.

17.07.2019 року недоліки позову усунуті відповідачем, а тому ухвалою суду від 22.07.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Протокольною ухвалою суду, проголошеною в судовому засіданні 03.10.2019 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 05.11.2019 року.

30.10.2019 року представником позивача подано заяву про зупинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 236 КАС України.

Ухвалою суду від 05.11.19 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №540/1855/19.

10.01.2020 року Херсонським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №540/1855/19, яким у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Абрамова Ігоря Анатолійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Херсонської міської ради про визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування реєстраційного запису відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду. За результатом розгляду апеляційної скарги, постановою від 21.04.2020 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Враховуючи, що основні заяви по суті справи: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив були подані сторонами до суду та наявність обмежень, пов`язаних з карантинними заходами, введеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та продовжених Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", ухвалою суду від 15.06.2020 року провадження у справі поновлено, подальший розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначає, що з 13.01.1994 р. він був зареєстрований, як приватний підприємець, проте підприємницькою діяльністю ніколи не займався, доходу не отримував. При цьому, позивач вказує, що з прийняттям 01.07.2010 р. Закону України "Про внесення змін до Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, з 03.03.2012 року є недійсним, про що був зроблений запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). Проте, у травні 2019 року він отримав від ГУ ДФС вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ від 08.02.2019 № Ф22189-51. Вважає, що згідно п.2 ч.1 ст.7 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464 (далі - Закон №2464), для ФОП внесок розраховується виходячи з суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та обмежується мінімальним та максимальним розміром страхового внеску на місяць. Зазначає, що ГУ ДФС не врахувало, що позивач доход (прибуток) за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 не отримував, тому сплачувати внесок не повинен був. Враховуючи зазначене, просить суд позов задовольнити.

08 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач заперечує проти його задоволення, вказує, що платники ЄСВ зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. ЄСВ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. З 01.01.2017 фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, звільняються від сплати за себе ЄВ, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Отже, починаючи з 01.01.2017, у разі якщо фізичними особами-підприємцями, які застосовують загальну систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом № 2464. При цьому сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Таким чином, враховуючи, що платник перебуває на податковому обліку з 3.01.1994 року було нараховано мінімальну суму ЄСВ за період: з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (3200х22%х12) в розмірі 8448,00 грн. та з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року (3723х22%х12) в розмірі 9828,72 грн., що становить суму заборгованості 18276,72 грн., зазначеної у вимозі про сплату боргу від 08 лютого 2019 року №Ф -22189-51.

Доказів того, що позивач звільнений від обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний соціальний внесок відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Закону №2464, та ч. 4 п. 1 Розділу II Інструкції №449 надано не було.

Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16.05.2019 №24501183 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 13.01.1994 року.

08.02.2019 року відповідачем сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-22189-51 на суму 18276,72 грн.

17.05.2019 року ОСОБА_1 подано скаргу щодо скасування вимоги, однак рішенням ДФС України від 13.06.2019 р. № 27357/6/99-99-11-05-02-25 скаргу залишено без задоволення.

Вважаючи вказані вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.08.2010 № 2464.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2464).

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200 грн., з 1 січня 2018 року - 3723 грн.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2464 для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону №2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством не передбачено.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов`язані сплатити за звітний 2017 рік, 8448 грн. (3200 грн.х12міс.х22%), за звітний 2018 рік, 9828,72 грн. (3723 грн.х12міс.х22%).

Крім того, з прийняттям Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесені зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2018, зокрема, щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування з 01.01.2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону №2464).

Статтею 6 Закону №2464 визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до підпунктів 6, 7 статті 13 Закону №2464 та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449), органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України №2464-VI, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст.25 Закону №2464-VI)

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону №2464 та Інструкції №449, контролюючим органом нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18 276,72 грн. згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, оформлену вимогою №Ф-22189-51 від 08.02.2019 року (а.с. 6). Сума Вимоги включає в себе недоїмку з єдиного внеску за 12 місяців 2017 року (3200 грн.х12міс.х22%) та за 12 місяців 2018 року (3723 грн.х12міс.х22%), оскільки позивачем за вищезазначений період єдиний соціальний внесок взагалі не сплачувався.

Згідно приписів ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що він після реєстрації його як ФОП, підприємницькою діяльністю не займався, дохід не мав, будь-яких дій щодо постановлення на облік як платника єдиного внеску не здійснював.

Щодо зазначеної позиції позивача суд зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV).

Частиною 4 ст. 6 Закону №2464 встановлено, що в разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою-підприємцем.

Зняття з обліку фізичної особи як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №2464 після проведення передбачених законодавством перевірок платника та проведення остаточного розрахунку.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, та зобов`язана забезпечити остаточні розрахунки з податків та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від провадження підприємницької діяльності.

Однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Даний висновок суду підтверджується правовою позицією Верховного суду у постанові від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13.

Суд наголошує, що недоїмка зі сплати єдиного внеску у позивача виникла шляхом несплати останнім ЄСВ за 2017 та 2018 роки, тобто в період коли позивач був зареєстрованим як фізична особа-підприємець, а тому навіть після припинення підприємницької діяльності зобов`язаний сплатити єдиний соціальний внесок.

Таким чином, твердження позивача про відсутність у останнього обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний внесок є безпідставними.

Витребувана судом копія трудової книжки ФОП ОСОБА_1 не дозволяє стверджувати про те, що продовж всього спірного періоду, позивач був найманим працівником. Зазначена обставина виключає паралельну сплату роботодавцем за позивача страхових внесків за весь спірний період. Робота позивача у період з 25.09.2017 по 25.05.2018 року на посаді директора ТОВ "Форвард Фіш Комапані" за відсутності доказів, що підтверджують сплату страхових внесків за позивача в цей період не може бути самостійною підставою для скасування боргу з ЄСВ, визначеного в вимозі Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2019 року №Ф-22189-51.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога ГУ ДФС №Ф-22189-51 від 08.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) у сумі 18 276,72 грн. сформована відповідачем у відповідності до вимог чинного на час її складення законодавства та в межах повноважень, а отже є законною і обґрунтованою, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111060000