Справа № 357/7465/19
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 р. Справа№357/7465/19

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування наказів №1379 від 28.05.2019 та №1445 від 31.05.2019 року; скасування дисциплінарного стягнення - догана та сувора догана,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що його неправомірно притягнено до дисціплінарної відповідальності за несвоєчасне проведення начебто одного і того самого службового розслідування. Згідно наказу №903 від 10.04.2019 на нього покладено обов`язок провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 04.05.2019 року позивачем проведено розслідування за даним фактом та здано до стройової частини. З наказом про притягнення до відповідальності позивача не ознайомлено. Просив задовольнити позов.

Ухвалою Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2019 року передано справу за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про скасування наказів та скасування дисциплінарних стягнень передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 року здійснено розподіл справи №357/7465/19, справу передано до провадження судді Аканову О.О.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року прийнято до провадження адміністративну справу; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 19 березня 2020 року о 13:00 год.

Ухвалою суду від 19 березня 2020 року відкладено розгляд справи на 16.04.2020 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року відкладено розгляд справи на 14.05.2020 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; продовжено підготовче засідання на тридцять днів з ініціативи суду; призначено підготовче засідання на 09.06.2020 року о 13:30 год.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі №357/7465/19-а на 07 липня 2020 року о 14:00 год.

Ухвалою суду від 07 липня 2020 року відкладено розгляд справи на 27 липня 2020 року о 11:00 год.

Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №903 від 10.04.2019 на позивача було призначено службове розслідування та наказано провести його в строк до 10.05.2019 року. Згідно журналу контролю службових розслідувань станом на 24.05.2019 позивач розслідування не здав командиру військової частини № НОМЕР_2 для прийняття правового рішення. Згідно вказаного журналу, за ведення якого несе особисту відповідальність начальнико стройової частини було винесено письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1379 від 28.05.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців частини за несвоєчасне проведення службових розслідувань», яким позивача за низьку військову дисциплінарної відповідальності та оголошено «догану», за недотримання строку, встановленого наказом №903. Після повторної перевірки журналу станом на 31.05.2019 позивача за низьку виконавчу дисципліну та порушення вимог пункту 12 розділу ІІІ Поряшку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «сувору догану», тобто за недотримання строку, встановленого наказом №1379, з урахуванням попередньої поведінки військовослужбовця. Зазначили, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності двічі було за невиконання різних наказів командира частини, тому вказані накази скасуванню не підлягають.

Сторони до суду не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2019 №903 наказано прапорщику ОСОБА_1 , командиру взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйона в термін до 10.05.2019 року провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3

04.05.2019 року командиром взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 складено акт про самовільне залишення військової частини в с.Старичі Яворівського району Львівської області солдатом ОСОБА_3 без поважних причин внаслідок особистої невідповідальності та безвідповідальності, запропоновано направити матеріали розслідування директору територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м.Кєві для відкриття кримінального провадження та військовому прокурору Білоцерковського гарнізону і начальникові Білоцерковського зонального відділу військової служби правопорядку для відома. Зупинити виплату грошового забезпечення солдату військової служби за контрактом ОСОБА_5 . За систематичне порушення військової дисципліни запропоновано накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби на службову невідповідність на водія взводу матеріального забезпечення солдата ОСОБА_3 .

Зазначений акт містить відбиток штампу вхідної кореспонденції Вч НОМЕР_1 №4276 від 04.05.2019року та круглий відбиток печатки Військова частина НОМЕР_1 , який підписаний полковник ОСОБА_6 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2019 №1379 за низьку виконавчу дисципліну та порушення вимог пункту 12 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «догану» зокрема прапорщику ОСОБА_1 , командиру взводу матеріального забезпечення 1 механізоваоного батальйону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2019 №1445 за низьку виконавчу дисципліну та порушення вимог пункту 12 розділу ІІІ Поряшку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «сувору догану» зокрема прапорщику ОСОБА_1 , командиру взводу матеріального забезпечення 1 механізоваоного батальйону.

Відносини щодо звільненням з військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Так, правовими актами спеціального законодавства є, зокрема, Закон України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.1992р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232), Указ Президента «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), Закон України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України № 551-XIV від 24.03.1999 року (далі Дісціплинарній Статут № 551), Наказ Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608), Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV (далі - Статут № 548) та ін. нормативно правовими актами.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно статті 2 цього Закону № 2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 цього Закону № 2232 передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням № 1153/2008 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Суд зазначає, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року (далі - Статут №551).

Цим Статутом визначено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Пунктами 1, 2 Статут №551 визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пункт 4 Статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Пунктом 5 Статуту передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Відповідно до п.45 Статуту №551, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.68 Статуту №551, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (пункт 83 Статуту №551).

Пунктом 85 Статуту № 551 передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Крім того Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV (далі по тексту Статут № 548) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

А саме пунктами 12,14,16 Статуту № 548 передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. (п. 14).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. (п. 16).

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року N 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Цей Порядок № 608 визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Відповідно до п. 2 Порядку № 608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділі ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділі ІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно розділу III. Порядок проведення службового розслідування, встановлено. що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.(пункт 1).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування. (пункт 3).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. (пункт 8)

Відповідно пунктів 12,13 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Розділом IV визначені повноваження осіб під час службового розслідування, а саме особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем 04.05.2019 року командиром взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 складено акт про самовільне залишення військової частини в с.Старичі Яворівського району Львівської області солдатом ОСОБА_3 без поважних причин внаслідок особистої невідповідальності та безвідповідальності, запропоновано направити матеріали розслідування директору територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м.Кєві для відкриття кримінального провадження та військовому прокурору Білоцерковського гарнізону і начальникові Білоцерковського зонального відділу військової служби правопорядку для відома. Зупинити виплату грошового забезпечення солдату військової служби за контрактом ОСОБА_5 . За систематичне порушення військової дисципліни запропоновано накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби на службову невідповідність на водія взводу матеріального забезпечення солдата ОСОБА_3 .

Зазначений акт містить відбиток штампу вхідної кореспонденції Вч НОМЕР_1 №4276 від 04.05.2019року та круглий відбиток печатки Військова частина НОМЕР_1 , який підписаний полковник ОСОБА_6 .

В акті службового розслідування, складеного позивачем, встановлено всі обставини самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 , зроблено відповідний висновок та викладені пропозиції щодо подальших дій відносно скоєного солдатом ОСОБА_3 порушення віськової дисципліни.

Суд зауважує, що зазначений акт затверджено тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , та прийнятий за вх.№4276 04.05.2019 військової частиною НОМЕР_1 .

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення позивача посадовими особами про прийняті накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення двох дисциплінарних стягнень «догани» та «суворої догани».

В наданих відповідачем письмових поясненнях на позовну заяву, зазначено, що прапорщик ОСОБА_1 , не встигаючи провести розслідування у встановлений в наказі командира частини №903 строк, попросив у діловода військової частини фіктивно зареєструвати акт службового розслідування, матеріали якого надасть пізніше.

Ухвалами суду від 14.05.2020, 09.06.2020, 07.07.2020 з командира військової частини НОМЕР_1 витребувано матеріали службового розслідування щодо фіктивної реєстрації акту службового розслідування від 04.05.2019 діловодом війської частини.

Ухвали суду відповідачем не виконано. Докази проведення службового розслідування щодо фіктивної реєстрації акту службового розслідування від 04.05.2019 діловодом війської частини в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд критично відноситься до твердження відповідача про фіктивність проведення службового розслідування, викладеного в письмових поясненнях відповідача, оскільки на наданому позивачем акті службового розслідування, поданому до військової частини НОМЕР_1 04.05.2019, наявний штамп вхідної кореспонденції Вч НОМЕР_1 №4276 від 04.05.2019 року, а тому суд вважає, що відповідачем не доведено фіктивність проведення реєстрації акту службового розслідування від 04.05.2019 року.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.2 ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року).

Однак, ст.6 п.1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р.).

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за доцільне визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1379 від 28.05.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності оголошення догани відносно прапорщика ОСОБА_1 командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону за несвоєчасне проведення службового розлідування; визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1445 від 31.05.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності оголошення суворої догани відносно прапорщика ОСОБА_1 командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону за несвоєчасне проведення службового розлідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування наказів №1379 від 28.05.2019 та №1445 від 31.05.2019 року; скасування дисциплінарного стягнення - догана та сувора догана задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) №1379 від 28.05.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності оголошення догани відносно прапорщика ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону за несвоєчасне проведення службового розлідування.

Визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) №1445 від 31.05.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності оголошення суворої догани відносно прапорщика ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону за несвоєчасне проведення службового розлідування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов