Справа № 826/11935/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Земляної Г.В., Мельничука В.П.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2018 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Шевченківської районної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача - Київська міська рада, Департамент суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи на стороні відповідача - Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», Шевченківська районна в м. Києві рада в особі ліквідаційної комісії, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Громадська організація «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» звернулась з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію, проведену Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією - внесення відомостей про юридичну особу Орган самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», щодо якої внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.04.2017 за №0024644.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що задля сприяння всебічної підтримки жителів кварталу обмеженого вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та Тараса Шевченка, підвищення ефективності захисту жителів кварталу, надання безкоштовних юридичних консультацій та персонального супроводу жителів кварталу з будь-яких питань, а також вдосконалення програм розвитку кварталу створено та зареєстровано 11.10.2016 Громадську організацію «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська», однак позивачу стало відомо, що в кварталі, обмеженому вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та Тараса Шевченка діє Орган самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська». При цьому, позивач вказує на порушення процедури створення та реєстрації Органу самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на положення частини першої статті 4 та статтю 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (у редакції, чинній станом на дату проведення оскаржуваної позивачем реєстраційної дії), зокрема зазначив, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Наголосив на тому, що відповідно до приписів частини першої та другої статті 13 Закону України «Про органи самоорганізації населення» легалізація органу самоорганізації населення є обов`язковою і здійснюється шляхом його реєстрації або повідомлення про заснування. У разі реєстрації орган самоорганізації населення набуває статусу юридичної особи. Реєстрація органу самоорганізації населення здійснюється виконавчим комітетом відповідної ради. Тобто, державний реєстратор не є тим органом, який відповідно до закону повинен здійснювати державну реєстрацію юридичної особи. Повноваження державного реєстратора, у цій частині обмежені були лише проведенням реєстраційних дій щодо включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Окрім того, повноваження державного реєстратора на момент вчинення реєстраційної дії жодним чином не передбачали перевірку легалізації (реєстрації) органу самоорганізації населення реєструючим органом. З урахуванням викладеного, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представники Київської міської ради та Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зауважили, що Київською міською радою не приймалося рішення про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» у місті Києві та у Єдиному реєстрі зазначений орган самоорганізації населення не обліковується. При цьому, відповідно до Закону України «Про органи самоорганізації населення» легалізація органів самоорганізації населення є обов`язковою.

Представник третьої особи Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» заперечував проти позову, наголошуючи на тому, що судовому захисту підлягає лише порушене право. В той же час, Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» зареєстрований Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 13.03.2007 року, а тому відповідачем вчиненням оскаржуваної реєстраційної дії жодним чином не могло бути порушено право чи інтерес позивача - Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська», яка зареєстрована 11.10.2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2018 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставина справи, рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зауважує, що оскаржуваним рішенням відповідача порушуються законні інтереси щодо усунення перешкод у досягненні Громадською організацією «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» статутних завдань. При цьому, апелянт зауважує, що мешканці кварталу, обмеженого вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та Тараса Шевченка бажають реалізувати своє право на участь у місцевому самоврядуванні саме через Громадську організацію «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська».

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, наголошено, що підстави позову штучні, вже були предметом розгляду в аналогічній справі, позивач вдіється до зловживання своїми процесуальними правами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, задля сприяння всебічної підтримки жителів кварталу обмеженого вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та Тараса Шевченка, підвищення ефективності захисту жителів кварталу, надання безкоштовних юридичних консультацій та персонального супроводу жителів кварталу з будь-яких питань, а також вдосконалення програм розвитку кварталу створено та зареєстровано 11.10.2016 Громадську організацію «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська».

20.06.2017 Розпорядженням №353 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було затверджено склад громадської ради при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, до складу якої ввійшла Громадська організація «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська». Під час засідання громадської ради позивачу стало відомо, що в кварталі, обмеженому вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та Тараса Шевченка діє Орган самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

Маючи на меті з`ясувати предмет та мету діяльності ОСН Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», представники ГО «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» провели відкритий діалог з мешканцями кварталу. В результаті діалогу з`ясувалось, що ОСН Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» є соціально-гострою проблемою кварталу, яка потребує негайного суспільного та правового вирішення.

Окрім того, з листа постійної комісії з питань місцевого самоврядування, регіональних та міжнародних зв`язків Київської міської ради від 05.05.2017 №08/290-135, адресованого директору ТОВ «Дім на Пушкінській» Клименку М.С. та листа Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.04.2017 №059-1093, адресованого також Клименку М.С. та Управлінню інформаційного забезпечення та доступу до публічної інформації, позивач дізнався, що Орган самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» у місті Києві не обліковується.

Позивач вважаючи, що процедура створення та реєстрації Органу самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» порушена, відповідна реєстраційна дія та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.04.2017 за №0024644 є протиправною, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом щодо оскарження, зокрема, правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру, позивач повинен довести які правові наслідки безпосередньо до нього породжує оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, при цьому, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень має реально порушувати чи зачіпати індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, до того ж на момент прийняття такого рішення чи вчинення дії, однак відповідачем під час реєстрації 13.03.2007 Органу самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» жодним чином не було і не могло бути порушено ні право, ні інтерес Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська», зареєстрованої 11.10.2016.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Разом із тим, звертаючись до суду з позовом щодо оскарження, зокрема, правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру, позивач повинен довести які правові наслідки безпосередньо до нього породжує оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень. При цьому, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень має реально порушувати чи зачіпати індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, до того ж на момент прийняття такого рішення чи вчинення дії.

З матеріалів справи вбачається, що Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією Орган самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» зареєстровано 13.03.2007 номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0024644, про що видано Свідоцтво Серія А01 № 129807.

Вказана реєстраційна дія є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень і відповідно до вищенаведених положень законодавства, породжує певні права та обов`язки для Органу самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

При цьому, Громадська організація «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська», згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрована 11.10.2016 номер запису 0062610.

З наведеного вбачається, що відповідачем під час реєстрації 13.03.2007 Органу самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» жодним чином не було і не могло бути порушено ні право, ні інтерес Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська», зареєстрованої 11.10.2016.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2019, яке залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, у справі №826/10780/18 відмовлено у задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення ІІІ сесії Шевченківської районної у місті Києві ради V скликання № 40 від 13.07.2006 «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначенню поняттю «охоронюваний законом інтерес» та зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Колегія суддів також зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, з аналізу наведених норм КАС України слідує, що особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, а задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім вказано, зокрема у постанові від 12 лютого 2019 року по справі 826/7806/17.

Крім того, колегія суддів також враховує, що відповідач у спірних правовідносинах не здійснював владних управлінських функцій стосовно позивача, а відносини, що склались між сторонами не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контролюючих функцій однією стороною стосовно іншої.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимоги з огляду на недоведеність позивачем факту порушення його прав або інтересів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24.07.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Г.В. Земляна

В.П. Мельничук