Справа № 640/5361/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м. Київ № 640/5361/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії, застосувавши при цьому механізм розрахунку, передбачений ст.19 закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.01.2004 року проведено перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак жодної заяви на здійснення такого перерахунку позивач не писала. Крім того, після проведення перерахунку розмір пенсії став менший ніж до перерахунку. У зв`язку із цим позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

02 травня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог він заперечує, оскільки перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок і крім того сума пенсійних виплат не зменшувалася.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 10.01.1997 року. Пенсія призначена за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку з поданням ОСОБА_1 заяви від 04.02.2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві було надано відповідь від 05.03.2019 року.

Не погоджуючись з даною відповіддю, та вважаючи дії щодо здійснення перерахунку пенсії протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України /пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

За Законом України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються у розмірі 55 процентів заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-право ві акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

У частині 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про надання відповіді стосовно того, як рахувалася та згідно якої формули вираховувалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»; чому без її згоди перевели на пенсію згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; чому пенсія при первинному призначенні була такою, що до неї застосовувалися обмеження, а після перерахунку вина нижче за середню; на підставі чого не застосували п.4 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не залишили на пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»; яка пенсія повинна бути, якщо б її виплата здійснювалася відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За результатами розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що позивач перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-VII. Розмір пенсії складав до 01.01.2004 року складав 150,00 грн. Закон №1788 втратив чинність з 01.01.2004 року у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку із цим з 01.01.2004 року був проведений автоматичний перерахунок пенсії всім громадянам України відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058 розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески. Розмір пенсії з 01.01.2004р. склав 236, 36 грн., отже розмір збільшився. На підставі поданої заяви від 04.02.2004р. та після перерахунку розмір пенсії склав 242, 59 грн.

Як вбачається судом з матеріалів пенсійної справи, а саме з розпорядження про перерахунок пенсії, основний розмір пенсії з урахуванням коефіцієнтів до 01.01.2004 року становив 349, 95грн. Оскільки на той момент було граничне обмеження пенсії, позивачу фактично виплачували 150,00грн. А тому на думку суду, розмір пенсії і кошти, що фактично отримані позивачем є не тотожними поняттями.

Після перерахунку пенсії з 01.01.2004 року, позивачу визначено пенсію у розмірі 242,59 грн., то суд вважає, що даний розмір пенсії є нижчий за розмір пенсії, яка була визначена позивачу до 01.01.2004 року. Сума виплати хоч і не зменшилася, проте зменшився розмір фактично нарахованої пенсії.

Відповідно до статті 4 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду у місті Києві протиправно здійснило перерахунок пенсії позивачу без врахування статті 4 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, суд погоджується з твердженням позивача про наявність у неї визначеного законом права на застосування більш вигідних умов при розрахунку пенсії, оскільки це прямо впливає на подальші перерахунки пенсійних виплат.

У рішенні від 28 квітня 2009 року №9-рп/2009 Конституційний Суд України, вказуючи на недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, що об`єктивно призведе до погіршення становища особи в суспільстві через їх обмеження, зробив концептуальне застереження органам державної влади про те, що невиконання державою своїх зобов`язань призводить до порушення принципів правової держави, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40грн. з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно - Кудрявська буд.16, місто Київ, 42098368) щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, вул. Бульварно - Кудрявська буд.16, місто Київ, 42098368) здійснити перерахунок пенсії, застосувавши при цьому механізм розрахунку, передбачений ст.19 закону України «Про пенсійне забезпечення».

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. з бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду у місті Києві (04053, вул. Бульварно - Кудрявська буд.16, місто Київ, 42098368).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін