Справа № 140/7050/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/7050/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтарсіо» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтарсіо» (далі - ТзОВ «Інтарсіо», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби № UA205050/2020/000039/2 від 12.03.2020 про коригування митної вартості товарів, що декларувались ТОВ «Інтарсіо» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205050/2020/016164 від 12.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ "Інтарсіо" здійснює зовнішньоекономічну діяльність та на умовах контракту №2.01.2020 від 02.01.2020 закуповує у компанії "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." (м. Островець-Свентокшиський, Республіка Польща) меблеві вироби, які імпортує в Україну. ТзОВ "Інтарсіо" згідно зі специфікацією від 10.03.2020 №F/KEX/20/000072, на підставі рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT F/KEX/20/000068 придбало у компанії "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." партію меблів зі 12 найменувань по 3 товарних позиціях на загальну суму 20 710,00 доларів США.

З метою декларування в режимі імпорту товару "меблі" на митний пост "Ковель" Волинської митниці Держмитслужби митним брокером - Товариством з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) "ВЕСТ ФРУТ ГРУП" подано електронну митну декларацію (МД) від 12.03.2020 ІМ40ДЕ №UА205050/2020/016164, згідно якої задекларовано ввезення в Україну ТзОВ "Інтарсіо" в митному режимі "імпорт" товарів "Меблі" по 3 товарних позиціях згідно УКТ ЗЕД загальною фактурною вартість 20 710,00 доларів США. Під час декларування митний брокер заявив загальну митну вартість товару на рівні 546 785,61 грн. До складових митної вартості (окрім фактурної вартості) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункт пропуску "Ягодин" в сумі 2394,00 злотих, що складає 16 112,57 грн. Інших витрат (складових митної вартості) позивач не поніс і не додавав до фактурної ціни.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано наступні документи: декларація митної вартості; контракт №2.01.2020 від 02.01.2020; додаткова угода №2 до контракту від 04.01.2020; специфікація від 10.03.2020 №F/KEX/20/000072; рахунок-фактура (інвойс) від 10.03.2020 №VAT F/KEX/20/000072; договір про надання транспортних послуг від 09.03.2020 №3-2020; заявка на перевезення вантажу від 10.03.2020 №10/03/20; довідка від 10.03.2020 №07 про транспортні витрати; товаро-транспортна накладна (CMR) від 10.03.2020.

Визначення митної вартості товару здійснювалось декларантом за основним методом - за ціною контракту. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена за товар (фактурна вартість), додано у якості складових митної вартості невключені до ціни витрати на транспортування товару до місця ввезення в Україну.

Однак, незважаючи на подання вичерпного переліку документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом, митний орган електронним повідомленням від 12.03.2020 надіслав декларанту рішення про коригування митної вартості автомобіля №UA205050/2020/000039/2, яким відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні 2 товарних позицій (товар №№ 1,3 згідно нумерації в МД) та митну вартість товару у відношенні вказаних 2 товарних позицій визначено (скориговано) за резервним методом згідно зі ст. 64 Митного кодексу України (далі - МК України) відповідно до цінової інформації ЄАІС Держмитслужби.

Крім того, електронним повідомленням від 12.03.2020 митний орган надіслав декларанту картку відмови №UA205050/2020/000039/2 в митному оформленні товарів у зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару від 12.03.2020 №UA205050/2020/000039/2.

Позивач зазначає, що подані до митного оформлення документи не містили розбіжностей, ознаки підробки документів відсутні, усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та сплаченої ціни товару, у документах наявні. Відтак, вимога відповідача до декларанта про надання додаткових документів не відповідає положенням ч.3 ст.53 МК України (в редакції, діючій на дату декларування). Крім того, на підтвердження витрат на транспортування товару (як складової митної вартості) декларантом було надано: товаро-транспортну накладну (CMR) від 10.03.2020; договір про надання транспортних послуг №3-2020 від 09.03.2020; заявку на перевезення вантажу №10/03/20 від 10.03.2020 з відображенням загальної вартості фрахту 3'420,00 злотих, довідку перевізника №07 від 10.03.2020, у якій наведено розрахунок вартості перевезення від місця завантаження до місця в`їзду на митну територію України сумі 2'394,00 злотих.

У доданій заявці містяться відомості про вартість перевезення в сумі 3'420,00 злотих, а довідка №07 від 10.03.2020 деталізує вартість перевезення до місця в`їзду в Україну через п/п «Ягодин» (2'3 94,00 злотих) та по Україні до місця розвантаження м.Ковель (1'026,00 злотих). Також відображено відомості про те, що додаткове страхування вантажу не проводилось.

Не є обґрунтованою та не може бути виконаною вимога митниці надати ліцензійний чи авторський договір, що стосується оцінюваних товарів, докази сплати роялті або ліцензійних платежів, оскільки контрактом від 02.01.2020 №2.01.2020 не передбачено їх виплату. Не відповідає фактичним обставинам висновок відповідача про те, що покупець та продавець за цим контрактом є пов`язаними особами: у ньому відсутня вказівка, яким саме статусом наділений позивач - агента, дистриб`ютора чи концесіонера та за якими ознаками і документами це визначено, декларанту не надано письмове обґрунтування про вплив взаємовідносин продавця і покупця на ціну товару.

Також в оскаржуваному рішенні окрім номерів та дат митних декларацій, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Таким чином, позивач вважає, що викладені фактичні обставини в своїй сукупності підтверджують протиправність оскаржуваного рішення.

Ухвалою судді від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

01.07.2020 представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого останній вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. В обґрунтування своєї позиції вказав, що митниця зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатами опрацювання наданих декларантом разом з МД №UA205050/2020/016164 від 12.03.2020 документів відбулось спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), внаслідок чого декларанту направлено запит про витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості. Митним органом встановлено, що до митної вартості включено транспортні витрати. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для розрахунку витрат на транспортування відповідно до умов поставки FCA необхідні дані про вартість перевезення, навантаження, страхування.

В договорі №3-2020 від 09.03.2019 про надання транспортних послуг в п. 3 вказано, що замовник зобов`язаний здійснити навантаження своїми силами та засобами, а пунктом 4 цього договору передбачено, що навантаження вантажу на транспортний засіб проводиться силами та засобами вантажовідправника. Відповідно до п.6.1 контракту №2.01.2020 від 02.01.2020 покупець є офіційним представником компанії продавця в Україні та має права на використання товарних знаків. Отже, можлива наявність роялті та інших ліцензійних платежів, які відповідно до п.10.3 ст.58 МКУ є складовими митної вартості. Згідно до п.17 ст.58 МКУ особи, одна з яких є агентом, дистриб`ютором чи концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу.

У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, згідно ст.53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати: висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (вартість навантаження (якщо експедитор), вартість експедиційних послуг); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію). Перелічені документи декларантом не надано.

Відповідач зазначив, що згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) 1994 року, частини шостої статті 54 МК України та у зв`язку з неподанням повного переліку документів відповідно до частин другої-четвертої статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару митницею прийняте рішення про коригування митної вартості від 12.03.2020 №UA205050/2019/000039/2.

Різниця сум митних платежів між митною вартістю, визначеною митним органом згідно прийнятого рішення про коригування митної вартості товару від 12.03.2020 №205050/2020/000039/2 та заявленою декларантом до митного оформлення, становить 11 657,29 грн. Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ст.55 МК України за МД від 13.03.2020 №205050/2020/016475.

З огляду на викладене відповідач вважає, що він мав аргументовані підстави для винесення рішення про коригування митної вартості товару, яке є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. З наведених підстав у задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін .

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов з достатніми доказами, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

03.07.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якої останній підтримав позовні вимоги та вказав, що наведені у відзиві доводи правомірності оскаржуваного рішення є неаргументованими і такими, що спростовуються фактичними обставинами декларування і доданими до справи доказами. Відповідач у відзиві не навів жодного пояснення вибірковості коригування митної вартості задекларованих товарів. Якщо на думку митного органу декларантом не включено до складових митної вартості роялті (ліцензійні платежі) та вартість навантаження, то ці складові стосуються усіх задекларованих згідно МД №UA205050/2020/016164 від 12.03.2020 товарів. Проте митний орган скоригував митну вартість лише у відношенні 2 товарних позицій з 3 задекларованих. У відношенні ще однієї товарної позиції митна вартість була визнана митним органом. При цьому, жодних відомостей про співпадіння чи неспівпадіння у порівнюваних декларуваннях кількості і обсягу товару, умов поставки, комерційних умов та інших чинників не наведено.

При визначенні скоригованої митної вартості відповідач зіслався на цінову інформацію ЄАІС, зокрема, у відношенні товару № 3 на митну декларацію №UА205050/2020/007808 від 07.02.2020. Проте дана митна вартість не може бути взята за основу, оскільки митна декларація №UA205050/2020/07808 від 07.02.2020 була пoдaна ТзОВ "Інтарсіо" як тимчасова, відповідно до положень ч.7 ст.55 MK України, з метою випуску у вільний обіг товару, який декларувався згідно MД №UА205050/2020/007463 від 06.02.2020, та за якою відповідач також приймав протиправне рішення про коригування митної вартості. Публічно-правовий спір щодо цього декларування був предметом судового розгляду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 у справі №140/952/20 дiї відповідача щодо кopигyвaння митнoї вартості визнано протиправними.

У відзиві представник відповідача наполягає на тому, що TOB ТзОВ "Інтарсіо" є пов`язаною особою з компанією-продавцем "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.". Однак жодного пояснення невиконання митним органом положень частин 12-15 ст.58 MK України представник відповідача не нaвiв та жодного доказу впливу статусу офіційного представника нa формування ціни товару не надав. Таким чином, викладені обставини та додаткові обґрунтування в сукупності з обґрунтуванням у позовній заяві свідчать про протиправність оскаржуваного рішення від 12.03.2020 №UA205050/2020/000039/2.

14.07.2020 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній вважає висновки викладені у відповіді на відзив є необґрунтованими, а тому заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2020 між ТзОВ "Інтарсіо" та "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." (Республіка Польща) укладено контракт №2.01.2020. За умовами контракту "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." (продавець) продає, а позивач (покупець) купує меблеві вироби (товар) власної торгової марки "SIGNAL"; ціна за товар встановлена в додатку до даного договору в польських злотих та може бути переглянута за домовленістю сторін.

Відповідно до контракту №2.01.2020, специфікації виробника від 10.03.2020 №F/KEX/20/000072 до контракту та рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT F/KEX/20/000072 ТзОВ "Інтарсіо" придбало у компанії "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." партію меблів (3 товарних позицій, 12 найменувань) на загальну суму 20 710 доларів США.

З метою митного оформлення ввезеного товару до відділу митного оформлення митного поста "Ковель" Волинської митниці Держмитслужби представником позивача - декларантом ТзОВ "ВЕСТ ФРУТ ГРУП" 12.03.2020 було подано електронну митну декларацію №UA205050/2020/016164. Відповідно до цієї митної декларації товар "Меблі" було задекларовано за 3 товарними позиціями відповідно до УКТ ЗЕД: позиція 1 - меблі для сидіння з металевим каркасом оббиті; позиція 2 - меблі для сидіння з дерев`яним каркасом; позиція 3 - меблі для сидіння з дерев`яним каркасом оббиті.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД № UA205050/2020/016164 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант ТзОВ "ВЕСТ ФРУТ ГРУП" надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) від 10.03.2020 року № F/KEX/20/000072; пакувальний лист від 09.03.2020 № б/н; міжнародну автотранспортну накладну (CMR) від 10.03.2020; довідку про транспортні витрати від 10.03.2020 року № 07; заявку на перевезення вантажу від 10.03.2020 № 10/03/20; специфікацію виробника від 10.03.2020 року №F/KEX/20/000072; прейскурант (прайс-лист) виробника від 27.09.2019 №б/н; договір (контракт) від 02.01.2020 року №2.01.2020; доповнення до договору від 02.01.2020 року № 1; доповнення до договору від 04.01.2020 року № 2; договір про надання послуг митного брокера від 03.01.2020 року №1-2020-Д; договір про надання транспортних послуг від 09.03.2020 №3-2020; копію митної декларації країни відправлення №20PL341010E0058990 від 10.03.2020.

У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, згідно ст.53 МКУ декларанту запропоновано в 10-денний термін надати: висновки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію); за власним бажанням - додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Електронним повідомленням від 12.03.2020 митний брокер проінформував відповідача про відсутність додаткових документів.

Того ж дня Волинська митниця Держмитслужби прийняла рішення від 12.03.2020 №UA205050/2020/000039/2 про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару по товарним позиціям №№ 1, 3 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України та відповідно до цінової інформації ЄАІС.

У графі 33 рішення зазначено, що так як витрати на транспортування є однією з складових митної вартості (п.10.5 ст.58 МКУ), то відповідно до Наказу Міністерства Фінансів України №599 від 24.05.2012 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для розрахунку витрат на транспортування відповідно до умов поставки FCA необхідні дані про вартість перевезення, страхування. В договорі №3-2020 від 09.03.2020 про надання транспортних послуг в п.3 вказано, що замовник зобов`язаний завантажувати транспортні засоби перевізника. Згідно п.4 навантаження вантажу нa транспортний засіб проводиться cилaми та засобами вантажовідправника. Відповідно до п.6.1 контракту №2.01.2020 від 02.01.2020 покупець є офіційним представником компанії продавця в Україні та має права на використання товарних знаків. Отже, можлива наявність роялті та інших ліцензійних платежів, які відповідно до п.10.3 ст.58 МКУ є складовими митної вартості. Згідно п.17 ст.58 МКУ особи, одна з яких є агентом, дистриб`ютором чи концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу. У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, згідно ст.53 МКУ декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати вищеперераховані документи. Вказані документи декларантом не подано.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості.

Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації' про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України відповідно цінової інформації ЄАІС митна вартість становить:

- товар №1 (МД UA 205050/2020/98 від 02.01.2020) - 4,13 дол/кг;

- товар №3 (МД UA 205050/2020/7808 від 07.02.2020) - 4,32 дол/кг.

У рішенні зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 МК України. Декларант має право оскаржите рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або в судовому порядку.

13.03.2020 декларант подав нову МД №UA205050/2020/016475, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та він досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості можливо виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина сьома статті 55 МК України).

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару "Меблі" (3 товарних позицій) за основним методом - за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

За змістом частин десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати, понесені покупцем; роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, зокрема, щодо вартості перевезення, навантаження, страхування, наявності роялті чи інших ліцензійних платежів, а витребуваних митницею додаткових документів декларант не надав, що стало підставою для визначення митної вартості товару за резервним методом, при цьому застосувати попередні методи визначення митної вартості товару митниця не мала можливості через відсутність у неї та декларанта достовірної та документально підтвердженої інформації для проведення розрахунків.

Проте суд із такими доводами відповідача не погоджується з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, декларант при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: договір (контракт) від 02.01.2020 року №2.01.2020; доповнення до договору від 02.01.2020 року № 1; додаткова угода №2 до контракту від 04.01.2020; рахунок-фактуру (інвойс) від 10.03.2020 №VAT F/KEX/20/000072; специфікацію виробника від 10.03.2020 №F/KEX/20/000072, які визначають фактурну вартість товару на загальну суму 20 710,00 доларів США.

За змістом зовнішньоекономічного контракту від 02.01.2020 №2.01.2020, укладеного між компанією "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." (Республіка Польща) та ТзОВ "Інтарсіо" строком до 31 грудня 2022 року, предметом контракту є меблеві вироби (товар) торгової марки "SIGNAL"; кількість товару і строки поставки узгоджуються безпосередньо під час замовлення (в специфікаціях) (пункти 1.1, 1.2 контракту). Пунктом 1.4 контракту обумовлено, що ціна за товар встановлена в додатку до договору в польських злотих та може бути переглянута за згодою сторін; також продавець товару формує ціну для покупця на підставі прайс-листа для оптових покупців. Покупець є офіційним представником компанії продавця, має персоніфіковану знижку на товар - 30% від ціни у прайс-листі. Згода про ціну досягається підписами уповноважених представників постачальника та покупця в специфікації. Як встановлено контрактом, поставка товару здійснюється окремими партіями (пункт 2.1). Цим контрактом визначено умови поставки: товар постачається автомобільним транспортом за рахунок покупця на умовах FCA чи за взаємною згодою на інших умовах, про що зазначається в специфікації та інвойсі (пункт 2.2.); товар передається запакованим (вимоги до пакування визначені у пункті 2.4 контракту).

З наведеного слідує, що узгоджені ціни на товар визначені сторонами в додатку до контракту; поставка здійснюється за рахунок покупця (позивача); інші умови, ніж визначені у контракті можуть обумовлюватися в специфікації (замовленні). Прайс-лист для сторін контракту має інформаційний зміст; остаточна ціна формується на його основі та з урахуванням будь-яких інших преференцій чи умов, щодо яких досягнуто згоди сторонами зовнішньоекономічного контракту.

За таких обставин документами, які свідчать про ціну товару, яка підлягає сплаті позивачем як покупцем, є додаткова угода №1 від 02.01.2020 до контракту №2.01.2020, додаткова угода №2 до контракту від 04.01.2020; рахунок-фактура (інвойс) від 10.03.2020 №VAT F/KEX/20/000072; специфікація виробника від 10.03.2020 №F/KEX/20/000072. Такі документи надані при митному оформлені. Розбіжностей у визначенні ціни за конкретною позицією товару у цих документах ні митницею, ні судом не встановлено. Вартість товару становить 20 710,00 доларів США.

До розрахунку митної вартості за першим методом її визначення було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункту пропуску "Ягодин" в сумі 2394,00 злотих (16 112,57 грн.). Для підтвердження цих витрат позивач надав: товаро-транспортну накладну (CMR) від 10.03.2020; договір про надання транспортних послуг №3-2020 від 09.03.2020; заявку на перевезення вантажу №10/03/20 від 10.03.2020 з відображенням загальної вартості фрахту 3'420,00 злотих, довідку перевізника №07 від 10.03.2020, у якій наведено розрахунок вартості перевезення від місця завантаження до місця в`їзду на митну територію України сумі 2'394,00 злотих. У заявці №10/03/20 від 10.03.2020 містяться відомості про загальну вартість перевезення в сумі 3420,00 злотих., а довідка №07 від 10.03.2020 деталізує вартість перевезення до місця в`їзду в Україну та по Україні до місця розвантаження. Так, відповідно до довідки №07 від 10.03.2020, виданої перевізником, транспортні витрати з перевезення вантажу автомобілем LU9159W/LU3903P до місця в`їзду в Україну через п/п «Ягодин» (2394,00 злотих) та по Україні до місця розвантаження м. Ковель (1026,00 злотих). Крім того, у довідці зазначено, що додаткове страхування вантажу не проводилось.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 12.03.2020 №UA205050/2020/000039/2 митний орган звернув увагу на те, що відповідно до пункту 3 договору №3-2020 про надання транспортних послуг від 09.03.2020 замовник зобов`язаний здійснити завантажувати транспортны засоби перевізника (пп.3.1.2), а згідно з пунктом 4 цього договору (п.4.1) навантаження вантажу на транспортний засіб проводиться силами і засобами вантажовідправника.

Суд звертає увагу на те, що пунктом 4 зазначеного договору деталізовані умови приймання та передачі вантажу від вантажовідправника до перевізника та від перевізника до вантажоодержувача. При цьому, у даному договорі не визначено у якості кого саме може виступати замовник, а тому у випадку здійснення функцій вантажовідправника замовник зобов`язаний здійснити навантаження вантажу своїми силами та засобами, однак у разі здійснення функцій вантажоодержувача навантаження вантажу на транспортний засіб проводиться силами і засобами вантажовідправника. До того ж, пунктом 2.1. договору № 3-2020 про надання транспортних послуг від 09.03.2020 передбачено, що умови кожного перевезення обумовлюються в разовій заявці замовника, яка узгоджується з перевізником і є невід`ємною частиною договору. Тобто, умови кожного перевезення додатково визначаються у заявці замовника. У вищенаведеній заявці №10/03/20 від 10.03.2020 зазначені адреси навантаження та розвантаження товару, а у графі 1 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 10.03.2020 вказано вантажовідправником товару компанію "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." (Республіка Польща), тобто саме ця компанія зобов`язана своїми силами та засобами здійснити навантаження вантажу. Таким чином, з наведеного можна зробити висновок про те, що ТзОВ "Інтарсіо" не понесло витрат на навантаження, послуги експедиторських компаній не використовувало, а витрати на перевезення вантажу включені до розрахунку митної вартості товарів. А тому до складу митної вартості не входять витрати на завантаження вантажу, які фактично включені у фактурну вартість товару. Також у митну вартість не включено страхування вантажу, оскільки останнє не проводилось, про що зазначено у довідці перевізника №07 до митних органів про транспортні витрати від 10.03.2020.

Тобто, обов`язкові за змістом частини другої статті 53 МК України документи, які подав декларант, підтверджують ціну товару та транспортні витрати, що були складовими митної вартості за основним методом її визначення. Достовірність цих офіційних документів не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Вимога митниці стосовно надання декларантом виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкової інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляції) може мати місце (є правомірною) лише у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість (частина четверта статті 53 МК України).

У рішенні про коригування митної вартості митний орган послався на пункт 17 статті 58 МК України, опосередковано вказуючи, що ТзОВ "Інтарсіо" (покупець) та компанія "Signal Meble z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K." (продавець) згідно з контрактом від 02.01.2020 №2.01.2020 є пов`язаними особами.

Відповідно до частини шістнадцятої 16 статті 58 МК України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (частина сімнадцята статті 58 МК України).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до частин дванадцятої-тринадцятої статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

За нормами частини п`ятнадцятої статті 58 МК України декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

В іншому випадку за правилами частини чотирнадцятої статті 58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Суд зазначає, що ані в спірному рішенні про коригування митної вартості, ані в повідомленні декларанту такі обґрунтування відсутні, відтак відповідачем не доведено, що позивач та його контрагент є пов`язаними особами та їх взаємовідносини мали вплив на ціну товару.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно. При цьому митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Сама лише наявність в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Держмитслужби інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже ЄАІС з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Такі висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року в справі №825/648/17 (№К/9901/16592/18).

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2020 №UA205050/2020/000039/2 про коригування митної вартості товарів у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідач суду не надав; він також не виконав обов`язок щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що митниця, встановивши відсутність у поданих до митного оформлення документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, визнала заявлену митну вартість щодо однієї товарної позиції та скоригувала митну вартість товарів по двох товарних позиціях, хоча усі 3 товарні позиції постачались за одним договором, специфікацією та рахунком, та декларувались за однією митною декларацією.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржуване рішення від 12.03.2020 №№ UA205050/2020/000039/2 про коригування митної вартості товарів слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

03.07.2020 представник позивача подав до суду заяву про відшкодування судових витрат, у якій просив при задоволенні адміністративного позову ТОВ «Інтарсіо» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000039/2 від 12.03.2020 стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Волинської митниці Держмитслужби, понесені позивачем витрати на послуги правничої допомоги в сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири ) грн. 00 коп.

До вказаної заяви представник позивача долучив: копія договору про надання правничої допомоги від 08.05.2020 №62/20, укладеного між Адвокатським бюро «Сергій Степанюк і Партнери» (далі - Адвокатське бюро) та ТзОВ «Інтарсіо», рахунок на послуги правничої допомоги № 62/20-1 від 08.05.2020; платіжне доручення № 106 від 08.05.2020; акт надання послуг № 62/20-1 від 24.06.2020; рахунок на послуги правничої допомоги № 62/20-2 від 24.06.2020, в матеріалах справи також міститься ордер на надання правової (правничої) допомоги серії АС №1004887, який виданий на підставі вказаного договору Адвокатським бюро адвокату Парфелюку Г.І.

14.07.2020 представником відповідача подано до суду клопотання, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат в розмірі 4204,00 грн., у зв`язку з тим, що в акті від 24.06.2020 вказано, що адвокатом позивачу надано наступні послуги:

- консультування Клієнта щодо обгрунтованості, мотивованості і законності рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA205050/2020/000039/2 від 12.03.2020, наявності правових підстав оскарження рішення митного органу, способів захисту, позитивних та негативних аспектів досудового адміністративного оскарження до Держмитслужби та судового оскарження до суду адміністративної юрисдикції;

- складання адміністративного позову (позовної заяви) і подання до суду;

- супровід адміністративної справи в суді;

- щоденний моніторинг руху справи;

- аналіз прийнятих у справі процесуальних рішень;

- підготовка, складання та надіслання до суду письмових документів з процесуальних питань (відповідь на відзив, заява про стягнення судових витрат);

- інформування Клієнта про рух справи.

При цьому вказано, що вартість правничої допомоги за одну годину становить 1051,00 грн., витрачено часу адвокатом - 4 год. 00 хв.?

Загалом згідно вказаного акту та платіжного доручення від 08.05.2020 №106 та рахунка за послуги правничої допомоги №62/20-2 від 24.06.2020, сплачено адвокату за юридичні послуги 4204,00 грн.

Звертає увагу суду, що вказані послуги по вивченню і аналізу документів, підготовка матеріалів до оскарження, наданню консультацій та роз`яснень законодавства, узгодження з Клієнтом правової позиції охоплюються загальною діяльністю адвоката та повинні входити до складу послуги «підготовка позову» або «складання процесуальних документів», а отже не можуть бути самостійною складовою витрат на правову допомогу.

Окрім того, у поданому акті надання послуг №62/20-1 від 24.06.2020 вказано, що адвокатом позивачу « надано послугу по складанню адміністративного позову (позовної заяви) і подання до суду, яка зайняла 3 години часу роботи адвоката.

При цьому, зважаючи на об`єм поданого адміністративного позову, наведення в ньому лише норм митного законодавства та відсутність жодного обґрунтування позиції позивача щодо незаконності оскаржуваного нею рішення про коригування, також дана справа є вже не першою (аналогічною) справою цього адвоката, вважаємо заявлений до стягнення розмір суми коштів за підготовку позову та подання його до суду явно завищеним.

Таким чином, вказані обставини свідчать про невідповідність витраченого адвокатом часу із отриманим результатом, а отже і надмірним розміром визначеної суми.

За змістом пункту 1 договору слідує, що Адвокатське бюро зобов`язується надати ТзОВ «Інтарсіо» правову (правничу) допомогу у справах, що стосуються митного оформлення в режимі імпорт товарів - меблів згідно ЕМД №205050/2020/016164 від 12.03.2020. Як передбачено пунктом 3 даного договору, за надану правничу допомогу клієнт виплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається на підставі обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу затраченого виконавцем, та встановленої пунктами 3.2-3.3 договору вартості надання послуг/виконання робіт. Відповідно до пункту 3.2 вартість однієї години роботи виконавця (крім участі в судових засіданнях) становить 1/2 (одна друга) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством на дату надання послуги /виконання роботи.

Пункт 3.4 договору визначає, що перша оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом авансовим платежем у розмірі 4000,00 упродовж трьох банківських днів з дня отримання рахунку від виконавця, а подальша оплата - упродовж трьох банківських днів з дня підписання акта наданих послуг/виконаних робіт та отримання рахунку від виконавця (пункт 3.5 договору).

Актом наданих послуг від 24.06.2020 № 62/20-1 визначено їх перелік на загальну суму 4204,00 грн., а саме: 1) консультування Клієнта щодо обґрунтованості, мотивованості і законності рішення Волинської митниці Держмитспужби про коригування митної вартості №UA205050/2020/000039/2 від 12.03.2020, наявності правових підстав оскарження рішення митного органу, способів захисту, позитивних та негативних аспектів досудового адміністративного оскарження до Держмитслужби та судового оскарження до суду адміністративної юрисдикції (1/2 год) - 525,50 грн.; 2) Складання адміністративного позову (позовної заяви) і подання до суду (3 год) - 3153,00 грн.; 3) Супровід адміністративної справи в суді: -щоденний моніторинг руху справи; -аналіз прийнятих у справі процесуальних рішень; - підготовка, складання та надіслання до суду письмових документів з процесуальних питань (відповідь на відзив, заява про стягнення судових витрат); - інформування Клієнта про рух справи (1/2 год) - 525,50 грн. Згідно з рахунком на послуги правничої допомоги авансовий платіж становить 4000 грн., який був сплачений відповідно до платіжного доручення від 08.05.2020 №106 ТзОВ «Інтарсіо».

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 40204 грн. є співмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

Виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4204,00 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 2 102 грн. згідно з платіжним дорученням від 08.05.2020 № 107, зазначена сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

З урахуванням наведеного, оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 6306,00 грн., з них: судовий збір - 2 102 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 4204,00 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби № UA205050/2020/000039/2 від 12.03.2020 про коригування митної вартості товарів, що декларувались Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтарсіо» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205050/2020/016164 від 12.03.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтарсіо» (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Грушевського, будинок 108, ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) судові витрати у сумі 6306 (шість тисяч триста шість) гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер