Справа № 826/4856/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Київ № 826/4856/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі також відповідач), в якому просить:

- визнати дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до страхового стажу: у пільговому обчисленні часу проходження військової служби на Крайній Півночі з 06 серпня 1981 року по 07 квітня 1992 року у пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора , а саме 5 років 4 місяці 1 день при призначенні позивачу пенсії за віком у 2017 році протиправними;

- зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплачувати пенсію за віком позивачу відповідності до ч. 1 ст. 27 та ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням "до страхового стажу: у пільговому обчисленні часу проходження військової служби на Крайній Півночі з 06 серпня 1981 року по 07 квітня 1992 року у пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора, а саме 5 років 4 місяці І день, починаючи з 05.01.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він як особа, яка у період з 06 серпня 1981 року по 07 квітня 1992 проходила військову службу в районах Крайньої Півночі, має право відповідно до положень пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 09.07.2003 № 1058-IV та Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, на зарахування до страхового стажу вказаного періоду служби в полуторному розмірі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Через канцелярію суду 14.05.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу в полуторному розмірі періоду його служби в районах Крайньої Півночі, з огляду на неподання ним територіальному органу Пенсійного фонду України таких первинних документів як: письмового трудового договору, трудової книжки зі штампом підприємства про надання пільг з обчислення пенсії та довідки підприємства, зі змісту якої можливо встановити факт роботи позивача за строковим договором, період його укладення та розповсюдження на нього пільг з обчислення страхового стажу.

За наведених обставин, на думку представника відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 року клопотання відповідача про здійснення процесуального правонаступництва задоволено. Замінено відповідача у справі №826/4856/18, а саме Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ). У задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та з 01.02.2017 року отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в Правобережному об`єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

06.11.2017 року позивач звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про зарахуванням до страхового стажу у пільговому обчисленні часу проходження військової служби в районах Крайньої Півночі з 06 серпня 1981 року - 07 квітня 1992 року, а саме: один місяць служби за півтора.

Листом від 01.12.2017 року № 2250/02/Д-1882 Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у зарахуванні до страхового стажу в полуторному розмірі періоду його служби в районах Крайньої Півночі, з огляду на неподання ним територіальному органу Пенсійного фонду України первинних документів, а саме:

- письмового трудового договору,

- трудової книжки зі штампом підприємства про надання пільг з обчислення пенсії,

- довідки підприємства, зі змісту якої можливо встановити факт роботи позивача за строковим договором, період його укладення та розповсюдження на нього пільг з обчислення страхового стажу.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон України № 1058-IV).

В силу приписів пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Так, згідно з положеннями статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року (далі також - Указ від 10.02.1960 року), працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при численні стажу, що надає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 року № 1908-VII скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 року, з п`яти до трьох років. Постановлено надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні положення також закріплені в абзаці другому пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 року № 530/П-28.

Отже, обов`язковою умовою отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 року, є укладення особами, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, трудових договорів на строк не менше трьох років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Водночас, положеннями частини першої статті 52 Закону СРСР від 14.07.1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Радою Міністрів СРСР відповідно до Закону СРСР від 28.04.1990 року "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців", а також з метою уточнення і систематизації раніше прийнятих рішень Уряду СРСР з питань пенсійного забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та їх сімей Рада Міністрів СРСР прийнято постанову "Про вислуги років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям" від 15.12.1990 року № 1290, якою затверджено перелік віддалених місцевостей СРСР, в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби налічується в вислугу років для призначення пенсії на пільгових умовах.

Так, віддалені території СРСР, в яких служба зараховується в вислугу років на пільгових умовах, - один місяць служби за півтора місяці: в Мурманської області - з 25 червня 1949 року, а в м. Мурманську - з 30 квітня 1951 року.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі також Порядок № 393).

Відповідно до абзацу 9 пункту 1 цього Порядку до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов.

Крім того, вислугу років, яка обчислено для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, перегляду не підлягає (пункт 5 Порядку № 393).

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 01.01.1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

При цьому з огляду на те, що порядок проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством та передбачає прийняття присяги, укладення трудового чи цивільно-правового договору не здійснюється.

Відтак, наявність трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі на строк не менше ніж на 3 роки, запису в трудовій книжці та/або відповідної довідки не є необхідною умовою, з якою пов`язується право особи на зарахування періоду служби до страхового стажу в полуторному розмірі.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16.06.2020 року в адміністративній справі № 727/1441/17.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

За поясненнями позивача, до 31.01.2017 року він отримував пенсію за вислугу років як особа офіцерського складу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з часом висловив бажання перейти на пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У період з 06.08.1981 року по 07.04.1992 року начальник лабораторії капітан лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу в районах Крайньої Півночі м. Полярне, Мурманська область.

Наведені вище обставини підтверджуються даними, наведеними в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.04.1992 року та розрахунку по вислузі років військовослужбовця на пенсію, виданого 09.10.1991 року Фінансовою службою Північного флоту.

Крім того, зі змісту виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві довідки від 21.06.2016 року № 14/6855 вбачається, що на день звільнення з військової служби 08.04.1992 року вислуга років в пільговому обчисленні становить 21 рік 00 місяців 03 дні.

Враховуючи викладене, позивач має право на застосування пільг, передбачених пунктом 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, для перерахунку пенсії шляхом зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 06.08.1981 року по 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі в полуторному розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовивши позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням стажу військової служби в районах Крайньої Півночі в полуторному розмірі у наведений вище період, діяв протиправно, не у спосіб та не у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до страхового стажу у пільговому обчисленні часу проходження позивачем військової служби на Крайній Півночі з 06 серпня 1981 року по 31 грудня 1990 року, а саме: один місяць служби за півтора при призначенні позивачу пенсії за віком у 2017 році є протиправними.

При цьому, оскільки положеннями пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV надано право на зарахування до страхового стажу періоду роботи виключно до 01.01.1991 року, підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виявились у незарахуванні позивачу до страхового стажу періоду служби після 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі в полуторному розмірі, відсутні.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити обчислення, нарахування та виплачувати позивачу пенсію за віком у відповідності до частини першої статті 27 та частин першої, другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням "до страхового стажу часу проходження військової служби в районах Крайньої Півночі з 06 серпня 1981 року по 07 квітня 1992 року у пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора, починаючи з 05.01.2017 року, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Судом встановлено, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України 05.01.2017 року.

Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються даними, наведеними у атестаті про зняття з обліку від 05.01.2017 року.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що пенсія за віком, обрахунок якої здійснено відповідачем невірно, призначена позивачу з 01.02.2017 року, проте звернувся останній із відповідною заявою 05.01.2017 року, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача, починаючи саме з 05.01.2017 року здійснити обчислення, нарахування та виплату позивачу пенсії за віком у відповідності до частини першої статті 27 та частин першої, другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до страхового стажу часу проходження військової служби в районах Крайньої Півночі з 06 серпня 1981 року по 31 грудня 1990 року у пільговому обчисленні, а саме: один місяць служби за півтора.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією від 21.03.2018 року № 15592737 позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн.

Відтак, з огляду на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується, суд дійшов висновку про присудження на користь позивача суми сплаченого ним судового збору у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) у пільговому обчисленні часу проходження військової служби на Крайній Півночі з 06 серпня 1981 року по 31 грудня 1990 року, а саме: один місяць служби за півтора при призначенні пенсії за віком у 2017 році.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) починаючи з 01.02.2017 року здійснити обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком у відповідності до ч.1 ст. 27 та ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до страхового стажу часу проходження військової служби в районах Крайньої Півночі з 06 серпня 1981 року по 31 грудня 1990 року у пільговому обчисленні, а саме: один місяць служби за півтора, починаючи з 05.01.2017 року.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., відповідно до квитанції від 21.03.2018 року № 15592737.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).
Повне рішення складено 27.07.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна