Справа № 580/3778/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3778/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач:Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменко В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якому просила визнати рішення департаменту соціальної політики Черкаської міської ради №4, №5, №6 від 19 червня 2019 року щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 противоправними, зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради видати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити виплату допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради №4, №5, №6 від 19 червня 2019 року щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради взяти на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та видати довідки внутрішньо переміщеної особи та зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради розглянути питання про призначення та виплату допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та прийняти рішення про призначення допомоги чи відмову в її призначенні з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, виплату державної допомоги сім`ям з дітьми ОСОБА_1 отримувала не за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується, зокрема, довідкою Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради від 07.11.2013 № 28.08/5694, а тому є підстави вважати, що місцем її фактичного проживання в період отримання державної допомоги було м. Харків, відтак, позивач, звертаючись із заявою від 04.08.2015 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, надала завідомо недостовірні відомості для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначила, що посилання відповідача на факт отримання позивачем соціальної допомоги на дітей в м. Харкові, що унеможливлює її проживання в м. Горлівка є неправомірними, оскільки отримання соціальної допомоги в іншому місті не скасовує реєстрацію місця проживання в м. Горлівка.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка у зв`язку із проведенням антитерористичної операції на частині території Донецької області, переміщена до м. Харкова, що узгоджується з довідкою управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради від 25.11.2014 № у травні 2014 року.

Як вбачається з листа № 10-29/1416/4-05/19 від 25.02.2019 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради 28.01.2015 року зняло позивача з обліку у зв`язку з вибуттям до іншого району.

Відповідно до довідки №5 від 08 серпня 2015 року позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради.

Водночас, листом №2411/28-2/05 від 25.07.2016 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повідомило позивача про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи та її дітям з підстав не підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, зазначеної у ст. 1 Закону № 1706-VII.

05.06.2019 позивач від свого імені та імені своїх дітей звернулась до відповідача із заявами про видачу нової довідки внутрішньо переміщеної особи їй та її дітям, проте відповідач 19 червня 2019 року рішеннями №4, №5, №6 від 19 червня 2019 року відмовив позивачу у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи та її дітям, оскільки після надходження з управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради особової справи громадянки ОСОБА_1 , на підставі її заяв призначено та виплачено допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з період з 17.03.2013 по 01.09.2015, тому відповідачем зроблено висновок, що оскільки, зазначені види допомоги ОСОБА_1 отримувала не за зареєстрованим місцем проживання м. Горлівка, то є підстави вважати, що місце її фактичного проживання м. Харків.

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що отримання соціальної допомоги в м. Харкові позивачем не скасовує реєстрацію її місця проживання в м. Горлівка станом на 03.09.2013.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За правилами абз. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Приписи ч. 3 ст. 4 Закону визначають, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Відповідно до абз. 1 ч. 4, абз. 1 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Згідно з абз. 4 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII у передбаченому абз. 3 цієї частини випадку уповноважений орган, визначений ч. 3 цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

За умовами ч. 9 ст. 4 Закону № 1706-VII порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи врегульований затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок №509).

Згідно з абз. 2 п. 1 Порядку №509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За приписами п. 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509, який кореспондує положеннями ч. 10 ст. 4 Закону № 1706-VII, серед яких, зокрема, у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки (пп. 2 Порядку №509 та п. 2 Закону).

При цьому, за правилами п. 8 Порядку №509 рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абз. 2 п. 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Крім того, згідно з абз. 7 ч. 10 ст. 4 Закону № 1706-VII особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у ст. 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що підставою для відмови внутрішньо переміщеній особі у видачі довідки згідно з пп. 2 п. 8 Порядку №509 може бути наявність у державних органів відомостей про подання заявником завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки.

За ч.2 ст.1 № Закону 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до штампу в паспорті громадянина України з 03.09.2013 позивач проживала у м. Горлівка, Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з наказу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» датою початку проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей є 07 квітня 2014 року. В той же час, м. Горлівка відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 № 1275-р.

Відповідно до довідки управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради від 25.11.2014 № у травні 2014 року, у зв`язку із проведенням антитерористичної операції на частині території Донецької області, позивач переміщена до м. Харкова, де зареєстрована як внутрішньо переміщена особа.

Відтак, відповідачем не спростовано, що позивач з 03.09.2013 по травень 2014 року постійно мешкала в м. Горлівка.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення про призначення соціальної допомоги на дитину позивачу датовані в часі раніше (26.07.2013, 05.08.2013, 23.08.2013) ніж дата реєстрації місця проживання позивача (03.09.2013) за адресою: АДРЕСА_1 , та датою початку проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а отримання соціальної допомоги позивачем в момент фактичного перебування в м. Харкові не може бути підставою для відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, оскільки факт реєстрації місця проживання позивача в м. Горлівка станом на вересень 2013 року по травень 2014 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем в доводах апеляційної скарги не спростовано.

Водночас, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо призначення виплати допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки як вбачається з Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, на призначення і виплату допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, впливає ряд обставин, зокрема, наявність у власності житла, грошових коштів на рахунку, працевлаштування працездатних членів сім`ї та інші. Вказані обставини в ході судового розгляду спору не досліджувались та не перевірялись судом першої інстанції, оскільки перевірка зазначених обставин належить до дискреційних повноважень відповідача, які впливають на прийняття рішення щодо призначення допомоги, відтак, колегія суддів погоджується із висновкам суду першої інстанції, що для належного захисту порушених прав позивачів необхідно зобов`язати відповідача розглянути питання про призначення згаданої допомоги та прийняти рішення про призначення допомоги чи відмову в її призначенні з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення cуду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 27.07.2020.