Справа № 826/19313/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про перегляд

судового рішення за нововиявленими обставинами

14 липня 2020 року м. Київ № 826/19313/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко М.В., розглянувши заяву про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2017 за нововиявленними обставинами

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної гвардії України, Національної академії Національної гвардії України
про скасування наказів
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної гвардії України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Командувача Національної гвардії України від 28.10.2016 №722 «Про підсумки службового розслідування та покарання винних»; визнання протиправним та скасування наказу Командувача Національної гвардії України від 09.11.2016 №176 о/с, яким позивача на підставі наказу від 28.10.2016 №722 позбавлено військового звання та відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракти та звільнено з військової служби у запас Збройних сил України за п.п. «в» п. 1 ч. 8 (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку); поновлення ОСОБА_1 у військовому званні підполковника; поновлення на посаді начальника курсу №3 факультету №2 - підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту № 3 Національної академії внутрішніх справ України ОСОБА_1 з 09.11.2016; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу з 28.10.2016 по день поновлення на роботі; стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної моральної шкоди у розмірі 20000, 00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2017, яку залишено без змін Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 23.04.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної гвардії України про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без змін.

До суду надійшла заява представника позивача про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2017 за нововиявленними обставинами. В обгрунтування поданої заяви представник заявника посилається на постанову слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 10.12.12019 про закриття кримінального провадження № 0000003 від 11.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбачаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, довідку про судимість серія ААА № 0844037.

Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано вказану заяву на розгляд судді Арсірію Р.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2020 відкрито провадження у справі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 826/19313/16. Розгляд заяви проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачі, не погоджуючись із доводами заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, надали свої відзиви на заяву, відповідно до яких вважають, що підстава, з якою позивач звернувся до суду для перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, в розумінні ст. 361 КАС України, не є нововиявленою обставиною, тому у задоволенні заяви просили відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану заяву та просили суд задовольнити подану заяву про перегляд судового рішення.

Суд не погоджується із доводами заявника щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 361 КАС України, передбачено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Аналіз наведених положень вказує на те, що під обставинами, які зазначаються у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, слід розуміти конкретні юридичні факти, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Істотність обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року та практика Європейського Суду з прав людини застосовується в Україні як джерело права, і така є частиною національного законодавства в розумінні статті 9 Конституції України.

У п. 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Аналогічна правова позиція Європейським судом також викладена у рішенні від 28 жовтня 1999 року в справі "Брумареску проти Румунії" (п. 61).

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232), Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 551-XIV, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст.26. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Як слідує з Дисциплінарного статуту органів Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 N 551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

На молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Згідно п.77 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, військовослужбовці можуть бути позбавлені військового звання у зв`язку із засудженням за вчинення злочину, а також у порядку дисциплінарного стягнення. Про позбавлення військовослужбовців військового звання у порядку дисциплінарного стягнення посадові особи, яким надано таке право Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, видають відповідний наказ.

Згідно Інструкції про порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затверджена наказом МВС України від 24.10.2014 №1133 службове розслідування може також проводитися з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини службових осіб.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те командира (начальника).

За зверненнями громадян, представників органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, у яких не міститься відомостей з ознаками кримінального правопорушення, службові розслідування за наявності повноважень та правових підстав можуть призначати командири (начальники), яким вони адресовані, або командири (начальники) органів військового управління, ВВНЗ, військових частин, до яких вони надійшли.

Службове розслідування не проводиться за анонімними повідомленнями, заявами, скаргами.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається обов`язок бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується, зокрема, на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, на їх вірності Військовій присязі.

Однак, своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем було допущено недисциплінованість, свідоме негативне ставлення до військової служби, низьку усвідомленість свого військового обов`язку, що унеможливлює подальше виконання підполковником ОСОБА_1 обов`язків начальника курсу №3 факультету №2 - підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ.

Тобто, обставини даної адміністративної справи повно, всебічно та належним чином проаналізовані судом та їм надана відповідна оцінка в постанові Окружного адміністративного суду від 12.09.2017, яка залишена без змін ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 та Постановою Верховного Суду від 23.04.2019, і такі судові рішення набрали законної сили.

Більше того, порушене кримінальне провадження не було підставою для прийняття постанови суду, а зібрані під час досудового розслідування докази в рамках вказаного кримінального провадження не були покладені в основу оскаржуваного наказу. При цьому, відсутність в діях позивача ознак кримінального правопорушення жодним чином не свідчить на користь відсутності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, за який власне його і було звільнено зі служби. До того ж, службовим розслідуванням встановлено 15 епізодів порушення позивачем військової дисципліни, частина з яких (що не стосуються кримінальних проступків), не були і не могли бути підтверджені / спростовані під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000003.

Проаналізувавши вище викладене, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки обставини, зазначені заявником, як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не являються.

Враховуючи положення статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими не є нововиявленою обставиною обставина, яка існувала і об`єктивно могла бути відома учаснику справи, то обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими, а відтак вони не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №2н-821/597/15-а.

Згідно з частиною першою статті 9, статті 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 368 за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із статтею 369 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що вказані заявником в якості нововиявлених обставини такими не являються, у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-243, 248, 256, 368, 369 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено і підписано 20.07.2020

Суддя Р.О. Арсірій