Справа № 200/4816/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р. Справа№200/4816/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області

до фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу в розмірі 5186,10 гривень

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 5186,10 гривень.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач - ОСОБА_1 знаходилась на податковому обліку в Волноваській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області, як фізична особа-підприємець. 28.11.2017 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 припинено, але не знято з обліку, оскільки в картці особового рахунку наявна заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 5186,10 гривень, яка виникла у зв`язку с несплатою основних платежів за період з липня по листопад 2017 року, згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування та податкового повідомлення рішення від 04.03.2019 року № .

У зв`язку з несплатою суми податкової заборгованості була винесена податкова вимога № 9148-48 від 25.01.2018 року, проте прийняті заходи, направлені на погашення наявної суми боргу відповідача, не призвели до позитивних результатів, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача наявної суми податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб.

Суд на підставі ч. 3 ст. 171 КАС України звернувся до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 02 червня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 01 липня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року розгляд справи відкладено на 21 липня 2020 року.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Судом, ухвалу про відкриття провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи направлено відповідачу на адресу зазначену в позові та на адресу зазначену у відповіді на запит. Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем особисто 09 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 35). Конверт з ухвалою про відкладення розгляду справи повернувся до суду з довідкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 47).

Копія ухвали повернулась на адресу суду без вручення адресату з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання», інший конверт з відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, не скористався.

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28.11.2017 року була зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується безкоштовним запитом відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 41-42), як платник податків перебувала на обліку в Волноваській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач - Головне управління ДПС у Донецькій області є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків входить сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.

Статтею 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк. вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені розділом XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України встановлено, що ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з пунктом 293.2 статті 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць.

Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України обраний вид діяльності відповідача відноситься до другої групи платників єдиного податку із ставкою єдиного податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з абзацом 1 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік. Пунктом 294.2 статті 294 кодексу встановлено, що податковий період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої та другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку.

Згідно зі статтею 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідач звернувся до Волноваської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з 01 серпня 2016 року (а.с. 39-40). Згідно із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування обрана ставка єдиного податку складає 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати та відповідач відноситься до 2 групи.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості сума заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб, яка утворилась на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування складає 2594,10 гривень (а.с. 9).

Зазначена заборгованість підтверджується даними карти особового рахунку з єдиного податку (а.с. 19).

Заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем єдиного податку за період липень - листопад 2017 року.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку з питань сплати (перерахування) платником податків - фізичної особи сум єдиного податку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 26 грудня 2018 року № 3562/05-99-48-11/. Перевіркою встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755/VI, а саме платником податку несвоєчасно було сплачено єдиний податок з фізичних осіб в сумі 5184,00 гривень (а.с. 13). Акт камеральної перевірки від 26 грудня 2018 року № 3562/05-99-48-11/ направлений на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та який повернуто на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 14)

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення - рішення від 04 березня 2019 року № яким застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 2592,00 гривень (а.с. 15), яке направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано особисто відповідачем 26 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 15 зв.бік).

Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача з єдиного податку з фізичних осіб складає 5186,10 гривень.

Як підтверджується наданою карткою особового рахунку за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати єдиного податку у розмірі 5186,10 гривень (а.с. 17-21).

Позивач в позовній заяві зазначив, що податкове повідомлення - рішення від 16 березня 2019 року № в адміністративному або судовому порядку не оскаржувалось.

Документи, які свідчать про оскарження або сплату відповідачем податкових зобов`язань та штрафних санкцій, нарахованих податковим повідомленням-рішенням, в матеріалах справи відсутні.

Станом на дату розгляду справи відповідачем зазначена сума боргу не погашена.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в порядку оскарження, але несплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

25 січня 2018 року податковою інспекцією сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 9148-48 (а.с. 12), яка направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримана особисто відповідачем 05 квітня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не вжиті заходи з самостійного погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, встановлено що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом було дотримано вимоги Податкового кодексу України при визначенні відповідачу грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб.

З огляду на зазначене, позовні вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 5186,10 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Нормами ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 14, 77, 78, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87500, Доненька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) до фізичної особи ОСОБА_1 (місце реєстрації згідно даних реєстру територіальних громад: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу в розмірі 5186,10 гривень - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації згідно даних реєстру територіальних громад: АДРЕСА_1 ) суму податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 5186 (п`ять тисяч сто вісімдесят шість) гривень 10 копійок на (IBAN): UA 0005180, , Отримувач: Волноваське УК/м.Волноваха/18050400, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: *;140; ; сплата заборгованості.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова