Справа № 420/1443/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Одеса Справа №420/1443/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А.

за участі: секретаря Ягенської К.О., представників: позивача Непомнющого О.М., відповідача Житаря Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту про визнання протиправними та скасування наказів відповідача №40 від 17.02.2020 року «Про проведення службового розслідування» та №49-к від 17.02.2020 року «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази є протиправними та такими що підлягають скасуванню, оскільки винесені на підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №950, в той час як згідно абзаців 7, 6 пункту 1 Порядку визначено, що дія цього порядку не поширюється на державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту.

Водночас позивачем зазначено, що згідно абз.5 п.1 вищенаведеного Порядку має бути подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, підприємства, установи організації, в якому працює особа.

Таким чином оскільки позивач має статус державного службовця, а підставою для винесення стосовно нього наказу про проведення службового розслідування може стати лише подання спеціального уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припис Національного агентства з питань запобігання корупції, позивач вважає, що накази відповідача №40 від 17.02.2020 року «Про проведення службового розслідування» та №49-к від 17.02.2020 року «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків» є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що комісія під час проведення службового розслідування діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.04.2020 року клопотання сторін про зупинення провадження задоволено та провадження у справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 01.07.2020 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 10.07.2020 року без виходу до нарадчої кімнати закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Дослідивши адміністративний позов, відзив Державної служби морського та річкового транспорту, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Так, ОСОБА_1 є державним службовцем, який з 11.01.2019 року призначений на посаду начальника Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, відповідно до Наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2019 року №12-к.

Як встановлено судом 30.01.2020 року до Управління запобігання корупції та внутрішніх розслідувань надійшло анонімне звернення вх.№4348/0/7-20 (а.с.168-171), згідно якого вказано на кримінальне групування по отриманню неправомірної вигоди при оформленні морських документів та зазначено про зв`язок ОСОБА_1 з таким групуванням.

Судом встановлено, що 10.02.2020 року Міністру інфраструктури України Владиславу Криклію , від заступника начальника Управління запобігання корупції та внутрішніх розслідувань Мінінфраструктури Шапоренка М.М. направлено доповідну записку №179/14-2/18-20 (а.с.151-152) згідно якої зазначено, що Управлінням запобігання корупції та внутрішніх розслідувань розглядається анонімне звернення від 30.01.2020 року вх.№4348/0/7-20, стосовно організації окремими посадовими особами Державної служби морського та річкового транспорту України незаконної видачі кваліфікаційних документів моряків та «Посвідчення особи моряка» та посилаючись, зокрема на Порядок «Проведення службового розслідування стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950 (далі - Порядок №950), запропоновано наступне:

1. Направити копію вказаного звернення до Національної поліції України для вжиття відповідних заходів реагування та використання зазначеної інформації в оперативно-службової діяльності, оскільки у заяві містяться факти можливого вчинення правопорушень посадовими особами Державної служби морського та річкового транспорту України;

2. Доручити керівництву Державної служби морського та річкового транспорту України розглянути питання щодо доцільності проведення службового розслідування за фактами викладеними у зверненні.

Надалі, як встановлено судом в.о. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України Юлією Вороною прийнято оскаржуваний Наказ від 17.02.2020 року №40 «Про проведення службового розслідування» (а.с.8-9) та відповідно до Порядку №950, за анонімним повідомлення щодо можливого вчинення неправомірних дій працівниками Державної служби морського та річкового транспорту України, отриманого Міністерством інфраструктури 30.01.2020 року №4348/0/7-20 та направленого до Державної служби морського та річкового транспорту України (вхідні 150/0/5-20 від 31.01.2020 року та №193/0/5-20 від 11.02.2020 року), доповідної записки заступника начальника Управління запобігання корупції та внутрішніх розслідувань Мінінфраструктури Шапоренка М.М. від 10.02.2020 року №179/14-2/18-20, наказано, зокрема:

1. Утворити комісію з проведення службового розслідування у складі, що додається;

2. Комісії в період з 18.02.2020 по 17.04.2020 року провести службове розслідування щодо можливого вчинення неправомірних дій працівниками Державної служби морського та річкового транспорту України зазначених в анонімному повідомленні;

3. За результатами службового розслідування подати на розгляд керівнику Державної служби морського та річкового транспорту України акт службового розслідування;

4. Надати право голові Комісії у разі потреби залучати до проведення службового розслідування працівників Морської адміністрації та працівників підприємств, установ, організацій, що знаходяться у сфері управління морської адміністрації (за погодженням з їх керівником);

5. Керівникам структурних підрозділів забезпечити надання членам Комісії для виконання покладених на неї завдань необхідних документів або їх копій у строки визначені Комісією та гарантувати при цьому отримання повної та достовірної інформації, що в них міститься;

Водночас, 17.02.2020 року в.о. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України Юлією Вороною виданий оскаржуваний наказ №49-к «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків на» (а.с.10), яким з посиланням на п.4 Порядку №950 та наказ Державної служби морського та річкового транспорту України від 17.02.2020 року №40 (вищенаведеного наказу), наказано серед іншого:

1. Відсторонити ОСОБА_1 начальника Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління, від здійснення повноважень на посаді на час проведення службового розслідування, з 18 лютого 2020 року;

2. Покласти на Яцка Ю.В. , заступника начальника судноплавства і дипломо-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту - капітана Херсонського морського порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління виконання обов`язків начальника чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління на час відсторонення від здійснення повноважень на посаді ОСОБА_1 з 18 лютого 2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях є Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889).

Статтею 1 Закону №889 визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до п. 1-3 Постанови Кабінету міністрів України від 06.09.2017 року №1095 «Про утворення Державної служби морського та річкового транспорту України» утворено Державну службу морського та річкового транспорту України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури.

Затверджено Положення про Державну службу морського та річкового транспорту України.

Установлено, що Державна служба морського та річкового транспорту України здійснює повноваження та виконує функції з реалізації державної політики у визначеній сфері з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про можливість забезпечення здійснення нею повноважень та виконання функцій.

Згідно п.1,2 Положення «Про Державну службу морського та річкового транспорту України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2017 року №1095 Державна служба морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сферах морського та річкового транспорту, торговельного мореплавства, судноплавства на внутрішніх водних шляхах, навігаційно-гідрографічного забезпечення мореплавства, а також у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості).

Морська адміністрація у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства України, а також встановлені судом обставини суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 , який займає посаду начальника Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, має статус державного службовця.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950.

Пунктом 1 Порядку №950 визначено підстави, з яких відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведене службове розслідування зокрема, згідно абзацу п`ятого з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (абз.5 Порядку №950).

В цьому ж пункті у абзаці шостому вказано, що за анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Водночас згідно абзацу сьомого та восьмого пункту 1 Порядку №950 зазначено, що дія цього Порядку не поширюється на державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту.

Узагальнюючи наведене суд зазначає, що у разі виявлення причин та умов, які призвели до вчинення ОСОБА_1 корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, підставою для винесення наказу про проведення відносно останнього службового розслідування з урахуванням приписів Порядку №950 може стати лише подання спеціального уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припис Національного агентства з питань запобігання корупції.

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Як встановлено судом та вбачається з Наказу від 17.02.2020 року №40 «Про проведення службового розслідування», такий прийнято на підставі зокрема доповідної записки заступника начальника Управління запобігання корупції та внутрішніх розслідувань Мінінфраструктури Шапоренка М.М. від 10.02.2020 року №179/14-2/18-20.

При цьому суд зазначає, що заступник начальника Управління запобігання корупції та внутрішніх розслідувань Мінінфраструктури Шапоренка М.М. в силу приписів Закону України «Про запобігання корупції» не є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції.

Водночас суд вказує на те, що Державною службою морського та річкового транспорту, під час розгляду справи не надавалось доказів на спростування вищенаведених обставин, так як і інших доказів на обґрунтування правомірності прийнятих оскаржуваних наказів зокрема подання спеціального уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції.

Таким чином, на переконання суду, відповідачем не дотримано положень Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбаченого чинним законодавством України, не враховано всіх обставин, які мали значення при прийнятті Наказу №49-к від 17.02.2020 року «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків», а тому прийнятий в порушення норм чинного законодавства.

Разом з тим суд зазначає, що зі змісту Наказу №40 від 17.02.2020 року «Про проведення службового розслідування» не вбачається, що він прийнятий щодо ОСОБА_1 , в той час як згідно змісту Наказу №49-к від 17.02.2020 року вбачається, що він стосується безпосередньо ОСОБА_1 та приймався вже на підставі Наказу №40 від 17.02.2020 року.

Враховуючи, що відповідач мав право за анонімним зверненням проводити службове розслідування щодо працівників, які не є державними службовцями, та відсутність в Наказі №40 від 17.02.2020 року будь-яких відомостей щодо певних осіб стосовно яких проводиться службове розслідування, суд вважає, що при прийнятті даного Наказу відповідач діяв на підставі діючого законодавства та в межах наданих йому повноважень та порушень прав позивача вказаним наказом судом не встановлено.

Проте як встановлено судом відповідач не мав права застосовувати Наказ №40 від 17.02.2020 року до позивача який є державним службовцем, а тому для повного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним застосування відповідачем Наказу №40 від 17.02.2020 року до ОСОБА_1 для відсторонення його від посади.

Також з огляду на вищезазначене суд доходить висновку щодо необхідності визнання протиправним та скасування Наказу Державної служби морського та річкового транспорту №49-к від 17.02.2020 року «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків».

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано квитанцію №23153 від 20.02.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 840,80 грн. (а.с.12).

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 840,80 грн. сплаченого за квитанцією №23153 від 20.02.2020 року з Державної служби морського та річкового транспорту України.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України задовольнити частково.

Визнати протиправним застосування Наказу Державної служби морського та річкового транспорту №40 від 17.02.2020 року «Про проведення службового розслідування» щодо ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати Наказ Державної служби морського та річкового транспорту №49-к від 17.02.2020 року «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків» стосовно ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної служби морського та річкового транспорту України (03110, м. Київ, вул. Преображенська, 25, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. сплачені за квитанцією №23153 від 20.02.2020 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2020 року.

Суддя Іванов Е.А.

.