Справа № 173/200/20
Суддя: Бурхан С. М.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/200/20
Провадження №2-а/173/7/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Бурхан С.М.

При секретарі - Малоок Л.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Рау Данила Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом про скасування постанови про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Рау Данила Сергійовича.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 11.03.2020 року.

02.03.2020 року від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшло пояснення на позовну заяву.

02.03.2020 року від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи.

02.03.2020 року від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

11.03.2020 року судове засідання відкладене в зв`язку з неявкою відповідача. Справу призначено до розгляду на 25.03.2020 року.

25.03.2020 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 08.04.2020 року.

08.04.2020 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 20.05.2020 року.

20.05.2020 року розгляд справи відкладений у зв`язку з відпусткою судді. Справу призначено до розгляду на 17.06.2020 року.

17.06.2020 року розгляд справи відкладений у зв`язку з проходженням навчання судді. Справу призначено до розгляду на 15.07.2020 року.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 року клопотання задоволено та Департамент патрульної поліції Національної поліції України залучено до участі у справі як третю особу.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 425 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1967744 від 12.01.2020 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 12 січня 2020 року, він на автомобілі ДАЧІЯ САНДЕРО, номерний знак НОМЕР_1 рухався по трасі Дніпро Кривий Ріг не порушуючи ПДР України.

Приблизно о 16 год. 15хв. його зупинив екіпаж патрульної поліції у складі Рау Д.С. та Мелконяна А.С , за начебто не увімкнені ходові вогні (ходові вогні насправді були увімкнені, на цих типах авто ходові вогні вмикаються автоматично, разом із запуском двигуна).

З винесеною відносно нього постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував.

Причин для його зупинки згідно ст.35 Закону України «Про національну поліцію» не було, докази його правопорушення згідно ст..268 КУПаП не були надані, розгляд справи не проводився. Свої сумніви в справжності поліцейських він виклав у телефонному звінку на 102. Позивача запитали про номер екіпажу та номер їхнього службового авто, інспектор Рау Д.С повідомляти йому ці номери відмовився.

На думку позивача, в разі вимоги поліцейського, який діє в рамках закону, він повинен надати посвідчення водія, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для проведення необхідних обумовлених законом дій, але людині в формі поліцейського, яка безпідставно зупиняє транспортний засіб, поведінка якої є не адекватною, яка не надає для ознайомлення своє службове посвідчення, відмовляється повідомити назву населеного пункту де його було зупинено, відмовляється повідомити номер екіпажу та держ. номер службового авто, провокує громадянина до нервування та помилок у своїх діях, яка не виконує вимоги ст..18 Закону України «Про національну поліцію», та внутрішнього наказу МВС України за №1179, надавати особисті дані, таким чином сприяючи неправомірним діям поліцейського Закон не зобов`язує.

Постанова складалася інспектором не в його присутності, доказів правопорушення не має, свідків не опитано, постанова не надана йому для підпису, не надана копія постанови, факт порушення заснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався, акт огляду транспортного засобу або акт технічного контролю ТЗ не складався.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що 12 січня 2020 року вдень його автомобіль було зупинено екіпажем патрульної поліції, працівники були одягнені у форму, були на службовому автомобілі, однак вели себе неадекватно, відмовились надати йому інформацію про себе, у зв`язку з чим у нього виникли сумніви, чи це справжні поліцейські, тому надавати посвідчення водія він відмовився.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Третьою особою надано пояснення на позовну заяву згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю вимог позивача. Розгляд справи проводився згідно чинного законодавства, позивачу роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП. Позивач не пред`явив для перевірки посвідчення водія, що відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП тягне накладення штрафу. Законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається на місці його вчинення. Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи забезпечено в суді при оскарженні дій чи рішень суб`єкта владних повноважень. Обставини на які посилається позивач в позовній заяві не заслуговують на увагу, не відповідають дійсності, та не підтверджені належними доказами. Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження доводів, викладених в адміністративному позові позивачем до позову не додано.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що постановою про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2020 року серії ЕАК № 1967744 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначені дані про особу, стосовно якої розглядається справа, якою є позивач ОСОБА_1 .

Суть і обставини правопорушення: водій був зупинений за порушення п.п. 9.8. ПДР та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до підпункту «а» п.2.1 ґ ПДР України - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 9 КАС України - Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України - Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Відповідачем відзив не надано, однак відповідач є посадовою УПП в Дніпропетровській області ДПП, тому рішення у справі безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси або обов`язки Департаменту патрульної поліції, в тому числі щодо проведення службового розслідування за фактом вчинення поліцейськими неправомірних дій, якщо такі обставини будуть встановлені судовим рішенням, та щодо відшкодування збитків у разі пред`явлення вимог про стягнення матеріальних збитків або моральної шкоди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інше.

Третьою особою, департаментом патрульної поліції Національної поліції України на підтвердження своїх заперечень надані письмові пояснення, згідно яких підтверджується факт вчиненого позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, та яке зафіксоване в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивачем не спростовується факт, що на час зупинки його транспортного засобу він відмовився надавати водійське посвідчення патрульному поліцейському. Таким чином позивачем не надано докази та переконливі обґрунтування тому, що ним не було вчинено правопорушення, за яке позивач притягнений до адміністративної відповідальності.

Інші доводи позивача, які викладені позивачем в позовній заяві суд вважає такими, що не впливають на притягнення його до адміністративної відповідальності.

Помилку в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у місці проживання позивача суд не вважає суттєвим недоліком.

Щодо посилання позивача на неправомірність зупинки відповідачем його транспортного засобу, то у відповідності до п. 2.4 Правил дорожнього руху України - На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Таким чином відповідач наділений правом зупиняти транспортні засоби, перевіряти наявність у водіїв документів на право керування транспортними, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та інших документів та вчиняти інші дії, передбачені Правилами дорожнього руху України, тобто за даними доводами суд не вбачає неправомірності дій відповідача.

З наданого позивачем диску із відеозаписом факту його зупинки поліцейським патрулем видно, що патрульний поліцейський назвався відразу після зупинки автомобіля, в процесі розмови пропонував позивачеві отримати копію постанови та розписатись в отриманні, службове посвідчення пред`явив, тримаючи в руках на рівні згину свого ліктя, напроти обличчя позивача, який сидів в автомобілі. Також з відеозапису чутно, що поліцейським було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення, позивачем в процесі розгляду було закрите вікно автомобілю, однак в запису прослуховується як патрульним зачитувались права особи, яка бере участь у розгляді справи та оголошувалася постанова.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених вимог та не надано доказів на їх підтвердження, таким чином не доведено відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнений до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вважає за можливе відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1967744 від 12 січня 2020 року, винесеної поліцейським взвод 2 рота 2 батальйон 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП капралом поліції Рау Данилом Сергійовичем (юридична адреса: пл. Троїцька, 2а, м. Дніпро, 49000) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 425.00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 20.07.2020 року.

Суддя Бурхан С.М.

Зареєстроване року 20.07.2020 р.

Оприлюднене року 20.07.2020 р.

Дата набрання законної сили року 31.07.2020