Справа № 140/6343/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6343/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шепталової А.П.,

представника позивача Парфелюка Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецкомунтех до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спецкомунтех (далі - ТзОВ Спецкомунтех; товариство; позивач) звернулося з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Поліська митниця; митниця; відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 лютого 2020 року №UA204000/2020/000036/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що здійснюючи зовнішньоекономічну діяльність на умовах договору купівлі-продажу від 20 січня 2020 року №5/1-2020, згідно зі специфікацією до договору від 20 січня 2020 року №1 та відповідно до рахунка-фактури від 20 січня 2020 року №1/01/2020 придбав у компанії постачальника Limited Liability Company CL Investments Sp. z о.о. (місто Люблін, Республіка Польща) партію одягу в асортименті (всього 379 товарних позицій) загальною вартістю 9891,72 євро (або 270294,38 грн). Під час декларування товару в режимі імпорту митну вартість декларантом визначено за основним методом ціною договору. Крім ціни товару, яка була фактично сплачена на момент декларування, інші витрати за умовами договору товариством понесені не були. Разом із митною декларацією від 30 січня 2020 року №UA204120/2020/008554 для підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення декларантом подані наявні документи за переліком, який визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі МК України). Проте електронним повідомленням відповідач проінформував декларанта, що подані документи містять розбіжності та запропонував надати додаткові документи. Додаткові документи у декларанта були відсутні та відповідач прийняв спірне рішення, за змістом якого останній самостійно визначив митну вартість за резервним методом щодо 349 товарних позицій із 379 заявлених.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням та вважає, що воно має бути скасоване як протиправне. З цього приводу зазначив, що митниця безпідставно витребовувала у декларанта додаткові документи, завідомо знаючи про їх відсутність і неможливість виконання таких вимог, тим самим штучно створила умови і підстави для відмови у визнанні заявленої митної вартості, при тому що надані документи були достатніми для визначення митної вартості за основним методом та містили усі відомості, які мали вплив на її формування. В порушення вимог статей 55, 64 МК України рішення відповідача не містить належного обґрунтування визначеної митницею митної вартості, пояснення щодо коригування з урахуванням комерційних умов порівнюваних поставок.

На думку позивача, вимога в електронному повідомленні про надання додаткових документів та висновки у спірному рішенні про неможливість поширення на заявлену партію товару закупівельної фактури, яка лише пояснює розмір торгівельної націнки продавця, не узгоджується зі змістом частини другої статті 53 МК України, оскільки подання такого документу не є обов`язковим для підтвердження митної вартості, а комерційні умови придбання товару продавцем у свого постачальника не впливають на рівень митної вартості при імпорті цього товару в Україну. Так само не вказують на розбіжність у документах зазначення в одному випадку умов поставки DAP-Луцьк, а в іншому - DAP-кордон України, оскільки ці умови однаково передбачають, що у ціну товару уже включено витрати, пов`язані із транспортуванням, і такі витрати не додаються додатково до митної вартості. Специфікація до договору та рахунок-фактура містять усі відомості щодо найменування, характеристики (склад), кількість, вагу та ціну товару (предметів одягу) і декларант за усіма товарними позиціями у митній декларації відніс товар до нових речей, а вказівка у рахунку-фактурі на те, що одяг є стоковий не вказує на те, що товар був у вжитку. Не може бути підставою для відмови у визнанні митної вартості відсутність печатки та підпису покупця у специфікації, оскільки згоду на придбання визначеного у них товару позивач виразив шляхом прийняття до оплати рахунка-фактури. Різницю між статистичною вартістю в експортній декларації країни відправлення від 20 січня 2020 року №20PL301010E0040005 та митній декларації від 30 січня 2020 року №UA204120/2020/008554 позивач пояснює законодавством та курсом валют Республіки Польща та Національного банку України. Позивач звернув увагу, що відповідач, вказуючи на розбіжності у наведених документах, які є спільними на усю партію товару, тобто, 379 товарних позицій, по 30-ти із них визнав митну вартість, а щодо решти прийняв рішення про коригування митної вартості.

З наведених підстав позивач вважає спірне рішення необґрунтованим, прийнятим з порушенням митного законодавства та просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд визначено проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.34).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.53-57). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 30 січня 2020 №UA204120/2020/008554, встановлено розбіжності та неточності у поданих документах. Зокрема, закупівельна фактура від 20 січня 2020 року №33853 не містить відомостей про товар (найменування, кількість, вартість за одиницю, умови придбання); умови поставки, визначені договором (DAP - кордон України), відрізняються від фактичних (DAP Луцьк); в специфікації від 20 січня 2020 року №1 до договору відсутні підпис та відтиск печатки покупця, не зазначено, в якому стані перебувають речі (нові, бувші у вжитку, стокові), в той час як в рахунку від 20 січня 2020 року №1/01/2020 зазначено, що одяг стоковий; статистична вартість в експортній митній декларації від 20 січня 2020 року №20PL301010E0040005 становить 42609,00 злотих (за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 271853,94 грн), що перевищує заявлену декларантом митну вартість товарів в митній декларації №UA204120/2020/008554 - 270294,38 грн. На думку відповідача, ці розбіжності дають підстави для сумніву в правильності визначення декларантом митної вартості, зокрема, в частині включення витрат на транспортування. Додаткові документи позивач не надав. Тому за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Кодексу. При цьому митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних вартостей з врахуванням фактичного обсягу товару у партії.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені митним законодавством, та у задоволенні позову просив відмовити.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.61-62). Вважає доводи відповідача у відзиві неаргументованими та просив їх відхилити.

Відповідач не скористався правом подати заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.201).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, та позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув; відповідач про причини неприбуття свого представника суд не повідомив. При цьому відповідач з урахуванням положень частини третьої статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи повісткою, надісланою на його офіційну електронну адресу.

Положення частини першої, пункту 1 частини третьої статті 205 КАС України дозволяють суду розглянути справу у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши усне пояснення представника позивача, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, та дослідивши письмові докази, електронні документи, встановив такі обставини.

20 січня 2020 року між ТзОВ Спецкомунтех (покупець) та компанією Limited Liability Company мCL Investments Sp. z о.о. (місто Люблін, Республіка Польща; продавець) укладено договір №5/1-2020 купівлі-продажу одягу, найменування, характеристики та кількість якого обумовлено в специфікації №1 (додаток до договору). Загальна вартість договору становить 9891,72 євро; товар постачається на умовах DAP-кордон України згідно з правилами Інкотермс-2010; витрати на транспортування товару покладені на продавця; покупець здійснює повну передоплату шляхом перерахування коштів на рахунок продавця (пункти 11.1, 2.1, 3.3, 4.1, 4.2 договору).

30 січня 2020 року для митного оформлення в режимі імпорту придбаного за зовнішньоекономічним договором товару декларант ТзОВ Спецкомунтех подав електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №№UA204120/2020/008554 щодо товару одяг (всього 379 товарних позицій) загальною фактурною вартістю 9871,72 євро (графа 22 митної декларації). Митна вартість визначена за основним методом - ціною договору (графа 43 митної декларації; основа для нарахування становить 270294,22 грн (або 9891,72 євро за курсом Національного банку України станом на дату подання митної декларації). Сторонами у справі не заперечується, що до митної декларації додано такі документи: договір купівлі-продажу від 20 січня 2020 року №5/1-2020; специфікацію від 20 січня 2020 року №1; рахунок-фактуру від 20 січня 2020 року №1/01/2020; платіжне доручення від 27 січня 2020 року №Р004; товарно-транспортну накладну (CMR) від 20 січня 2020 року №339470; закупівельну фактуру від 20 грудня 2019 року №33853 про вартість придбання продавцем реалізованого позивачу товару; експортну декларацію країни походження товару від 20 січня 2020 року №20PL301010E0040005. Електронні документи та паперові копії документів (їх витяги) наявні в матеріалах справи (а.с.18-25, 27).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні документи, що підтверджують різницю у вартості транспортування; специфікацію від 20 січня 2020 року №1 до договору від 20 січня 2020 року №5/1-2020. При цьому митниця посилалася на наявність у неї інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтовувала вимогу про надання документів виявленням розбіжностей у поданих документах, зазначивши, що документ з найменуванням закупівельна фактура №33853 неможливо поширити на заявлену партію товару, оскільки він не містить відомостей про товар (найменування, кількість, вартість за одиницю, умови придбання); згідно з умовами договору купівлі-продажу від 20 січня 2020 року №5/1-2020 поставка товару здійснюється на умовах DAP-кордон України, проте до митного оформлення декларантом заявлено умови DAP-Луцьк та в жодному товарно-супровідному документі, які подані до митного оформлення декларантом, не зазначене місце виконання продавцем своїх зобов`язань щодо доставки товару; в специфікації від 20 січня 2020 року №1 до договору відсутні підпис та відтиск печатки покупця, не зазначено, в якому стані перебувають речі - нові, бувші у вжитку, стокові, хоча в рахунку від 20 січня 2020 року №1/01/2020 зазначено, що одяг стоковий; статистична вартість в експортній декларації №20PL301010E0040005 становить 42609,00 польських злотих, що за курсом Національного банку України на день подання митної декларації становить 271853,94 грн і перевищує заявлену декларантом митну вартість - 270294,38 грн.

Декларант повідомив про відсутність додатково витребуваних документів, окрім поданих.

04 лютого 2020 року Поліською митницею прийнято рішення UA204000/2020/000036/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.15-16 витяг сторінки 1, 88; а.с.70-193). Згідно з графою 33 цього рішення заявлена декларантом митна вартість імпортованих товарів №№1-40, 42-82, 84-95, 97-112, 114-120, 122-138, 140-211, 213-250, 256-259, 261-266, 268-271, 273, 274, 276-286, 289-307, 310-315, 317-321, 323-329, 332-339, 341-356, 358, 360-363, 365,367-371, 373-379 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, визначених частинами другою-четвертою статті 53 МК України та відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України; митниця володіє інформацією в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Держмитслужби, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Як зазначено у рішенні, за результатами проведеної відповідно до частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації про вартість операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно зі статтею 64 МК України на основі раніше визнаних митними органами митних вартостей по 349 товарних позиціях. Рівень митної вартості за рішенням становить 31489,08 євро (або 860448,64 грн).

Як вбачається з митної декларації від 06 лютого 2020 року №UA204120/2020/11096 (а.с.26, витяг) митне оформлення товару проведене із застосування положень частини сьомої статті 55 МК України, з наданням фінансової гарантії у вигляді грошової застави у сумі 200996,40 грн.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару (одяг) за основним методом за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товару може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У даному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, що наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що з урахуванням специфіки та умов зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу одягу, який був предметом декларування позивачем, для підтвердження заявленої ним митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ТзОВ Спецкомунтех подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (рахунок сплачено)). Інші документи - транспортні (перевізні) документи, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування не подавалися, оскільки такі не були передбачені для цієї зовнішньоекономічної операції; імпорт товару не підлягав ліцензуванню.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другою статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так договір купівлі-продажу від 20 січня 2020 року№5/1-2020 містить усі необхідні відомості щодо комерційних умов поставки, включно з ціною товару і його транспортуванням.

Аргументи, про які зазначено у графі 33 спірного рішення - митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, не знаходять підтвердження матеріалами справи. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA204120/2020/008554 від 30 січня 2020 року.

Так відповідач вважає, що мають місце розбіжності у поданих документах, оскільки в митній декларації №UA204120/2020/008554 від 30 січня 2020 року позивач зазначив умови поставки DAP-Луцьк, а відповідно до пункту 3.3 договору купівлі-продажу від 20 січня 2020 року №5/1-2020 товар постачається на умовах DAP-кордон України.

Суд зауважує, що Правила Інкотермс-2010 визначають обов`язки сторін щодо перевезення товару від продавця до покупця, виконання митних формальностей при експорті, імпорті, перевірки безпеки товару та розподілу затрат і ризиків між сторонами контракту. Умови поставки DAP передбачають максимальні обов`язки продавця доправити товар у місце призначення; поставка відбулася у момент, коли товар надано у розпорядження покупця на транспортному засобі, який прибув і готовий до розвантаження в узгодженому місці призначення.

Отже, обрані сторонами договору умови поставки за своїм змістом передбачають, що у ціну товару включена вартість його транспортування, навантаження та обробку, що пов`язані з транспортуванням. При цьому місце передачі товару, якщо воно знаходиться в Україні (автомобільний пункт ввезення на митну територію України, або інше місце на території України), не впливає на розрахунок митної вартості, оскільки відповідно до положень пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості за ціною договору до фактурної вартості додаються витрати (як складових митної вартості) на транспортування, навантаження та обробку товару, якщо ці витрати не включались до ціни, що була сплачена або підлягає сплаті. Оскільки ці витрати включені у ціну товару, вони у даному випадку не додаються до складових митної вартості.

Відповідач дійшов висновку про наявність розбіжностей у поданих документах з огляду на те, що в специфікації від 20 січня 2020 року №1 до договору не зазначено про стан речей (нові, бувші у вжитку, стокові), хоч в рахунку від 20 січня 2020 року №1/01/2020 зазначено, що одяг стоковий. Суд вважає такий висновок помилковим, адже специфікація від 20 січня 2020 року №1 (а.с.20) містить відомості про найменування, характеристики (склад), кількість, вагу та ціну товару (предметів одягу). За усіма товарними позиціями декларант зазначив, що товар новий та визначив код товару згідно з УКТ ЗЕД. Проведена декларантом класифікація товарів не ставилась під сумнів митним органом та не змінювались (рішення про визначення коду товару митний орган не приймав). Жоден товар із задекларованих позивач не класифікував у товарній позиції 6309 згідно з УКТ ЗЕД Одяг та інші вироби, що використовувалися. Вказівка у рахунку-фактурі, що товар є стоковим не є ознакою того, що товар використовувався (був у вжитку). Стоковий одяг (англ. Stock - дослівно запас або залишки на складі) - речі, одяг і взуття, які були у продажу, але не були продані в певний строк у магазинах, або невчасно вивезені зі складів виробників чи дилерів. Цінність такого товару, як правило, втрачається через несвоєчасну (сезонну) його реалізацію кінцевому споживачу, що спричиняє нижчу ціну ніж та, яка була актуальна у сезон.

Відсутність підпису і печатки покупця у наданій до митного оформлення специфікації від 20 січня 2020 року №1 також не може бути підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої декларантом, оскільки відомості про склад продукту, країну походження, вагу, вартість товару визначено рахунком-фактурою від 20 січня 2020 №1/01/2020. Обидва документи містять ідентичний перелік найменувань товарів та його ідентифікуючі ознаки. Фактична сплата коштів у сумі 9891,72 євро (перерахування на рахунок продавця) згідно з рахунком-фактурою від 20 січня 2020 року №1/01/2020 відповідно до платіжного доручення №Р004 від 27 січня 2020 року є доказом узгодження позивача як покупця пропозиції продавця за договором. Крім того, відповідач не заперечує тієї обставини, що 04 лютого 2020 року декларант надав підписану товариством копію специфікації.

Наведене дає підстави погодитися з доводами позивача про штучне створення відповідачем передумов для невизнання заявленої митної вартості і її коригування, адже якщо й прийняти доводи відповідача про те, що мали місце розбіжності у поданих декларантом документах, у тому числі і щодо вартості транспортування товару, то такі розбіжності стосуються усіх 379 задекларованих товарних позицій, які постачались за одним договором, однією специфікацією і рахунком, одним перевезенням (фрахтом) та декларувались за однією декларацією. Однак у такому випадку не знаходить логічного пояснення та обставина, що по 30 товарних позиціях задекларованих в митній декларації №UA204120/2020/008554 від 30 січня 2020 року митну вартість відповідач визнав, а по 349 товарних позиціях відкоригував за резервним методом.

Крім передбачених Кодексом обов`язкових документів, декларантом надані з власної ініціативи наявні у нього інші додаткові документи: закупівельна фактура від 20 грудня 2019 року №33853 з відомостями про сплачену продавцем вартість придбання реалізованого позивачу товару (9000,00 євро); експортна декларація країни походження товару №20PL301010E0040005 від 20 січня 2020 року з відомостями про статистичну вартість в країні відправлення товару (42609,00 злотих) (а.с.45, переклад на а.с.46; а.с.49, переклад на а.с.50-51). Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що оскільки закупівельна фактура від 20 грудня 2019 року №33853 не містить відомостей про найменування, кількість, вартість за одиницю, умови придбання, то вона не може бути поширена на заявлену партію товару. Навіть якщо не брати до уваги ці документи, то інші подані документи є достатніми для підтвердження митної вартості за методом, визначеним декларантом. У свою чергу, зазначені документи підтверджують ту обставину, що позивач придбав оцінюваний товар за ціною вищою ціни придбання товару його контрагентом (позивач придбав товар за ціною 9891,72 євро, а його продавець за ціною 9000,00 євро). Експортна декларація №20PL301010E0040005 від 20 січня 2020 року лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення. Відповідач безпідставно статистичну вартість товару у експортній декларації (42609,00 польських злотих) розрахував за офіційним курсом Національного банку України станом на 30 січня 2020 року (271853,94 грн), та дійшов висновку, що заявлена декларантом митна вартість - 270294,38 грн - є нижчою. Ця різниця не може викликати сумнівів, оскільки обумовлена застосуванням відповідачем курсу валют Національного банку України станом на 30 січня 2020 року при розрахунку статистичної вартості експортної операції у Польщі 20 січня 2020 року.

Отже, відповідач не довів суду необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Про безпідставність вимоги про надання документів про транспортування суд уже зазначав. Також суд вважає, що відповідач не обґрунтував, яким чином висновки про вартісні характеристики товарів у такій кількості, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, нададуть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить даних щодо конкретної суми розбіжностей, не вказує кількість одиниць, щодо яких було виявлено такі розбіжності.

Вимога надати виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України може мати місце у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість (частина третя статті 53 МК України). Але у такому випадку за правилами, визначеними частиною тринадцятою статті 58 МК України, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товару визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЄАІС Держмитслужби та навів номери і дати митних декларацій, митну вартість з яких взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників ЄАІС. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог статті 55 МК України.

Крім того, у спірному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідні консультації у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультацій не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, при цьому відповідач не надав жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, визначену ним за резервним методом.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 04 лютого 2020 року №UA204000/2020/000036/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне. Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не владного суб`єкта, та позов задовольнити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 3014,95 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 03 квітня 2020 року №951 (а.с.12), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.33).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3014,95 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спецкомунтех (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карпенка-Карого, 10, ідентифікаційний код юридичної особи 41898871) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код юридичної особи 43350097) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби від 04 лютого 2020 року №UA204000/2020/000036/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спецкомунтех за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3014,95 грн (три тисячі чотирнадцять грн 95 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В.Каленюк

Рішення у повному обсязі складено судом 24 липня 2020 року