Справа № 320/4674/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4674/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника позивача: Коваль Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року про відмову в забезпеченні позову по справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом з позовом до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020.

При цьому, у червні 2020 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію індивідуального акту - рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020 до набрання законної сили рішення суду по даній справі; заборонити відповідачу скликати та забезпечувати проведення нових з`їздів ради приватних виконавців регіону Київської області до набрання законної сили рішення суду по даній справі; заборонити відповідачу включати до порядку денного з`їзду ради приватних виконавців регіону Київської області питання відкликання/обрання голови ради приватних виконавців Київської області до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Вказана заява обґрунтована тим, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову та не зупинення дії оскаржуваного рішення Ради приватних виконавців України про проведення повторного З`їзду приватних виконавців регіону Київської області 26.06.2020 для вирішення питання про дострокове відкликання з посади та обрання Голови Ради приватних виконавців Київської області неможливо буде відновити права позивача, як обраного 21.05.2020 Головою Ради приватних виконавців Київської області, якого фактично протиправно позбавлено оскаржуваним рішенням Ради приватних виконавців України посади відповідного Голови Ради приватних виконавців Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наявні ознаки протиправності рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020, оскільки відповідач не наділений повноваженнями щодо визнання неповноважним З`їзду приватних виконавців регіону Київської області та визнання рішень З`їзду такими, що не підлягають виконанню.

Звертає увагу, що повноваження відповідача є вичерпними та чітко встановленими у відповідних нормативно-правових актах.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем вказано, що висновки щодо очевидності та протиправності оскаржуваного рішення можуть бути здійснені лише на підставі досліджених судом доказів під час розгляду по суті.

Окрім того, відповідач зазначає, що забезпечення позову у даному випадку є вирішенням справи по суті, що не відповідає правовому інституту забезпечення позову.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

У той же час, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020, яким З`їзд приватних виконавців регіону Київської області визнано неповноважним та вказано, що рішення З`їзду №2/2020 від 21.05.2020 не можна вважати таким, що підлягає виконанню та в результаті призначено ще один З`їзд приватних виконавців регіону Київської області на 26.06.2020 для повторного вирішення питання про дострокове відкликання з посади та обрання Голови ради приватних виконавців Київської області.

У той же час, рішенням З`їзду приватних виконавців регіону Київської області №2/2020 від 21.05.2020 обрано позивача Головою Ради приватних виконавців Київської області.

Подаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, заявником в підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначено, що 26.06.2020 на виконання оскаржуваного рішення при проведенні З`їзду приватних виконавців регіону Київської області може бути обрано нового Голову ради приватних виконавців Київської області, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України та визнання протиправним і скасування рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020.

Також, апелянт зазначив про можливе виникнення ситуації правової невизначеності з двома діючими Головами ради приватних виконавців Київської області, як наслідок буде неможливо поновити права та законні інтереси ОСОБА_1 , як новообраного Голови ради приватних виконавців Київської області.

Окрім того, позивач наголошує про очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не наділений повноваженнями щодо визнання неповноважним З`їзду приватних виконавців регіону Київської області та визнання рішень З`їзду такими, що не підлягають виконанню.

Тобто, доводи заяви про забезпечення позову фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням як таким, що є протиправним та прийнятим не у відповідності до Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», Положення про Раду приватних виконавців України, затвердженого рішенням Першого З`їзду приватних виконавців України №1 від 14.11.2017, Статуту Непрофесійної некомерційної організації «Асоціація приватних виконавців України», затвердженому рішенням Другого З`їзду приватних виконавців України №2 від 22.12.2017.

Разом з тим, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 та від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Відтак, перевірка протиправності рішення Ради приватних виконавців України №24 від 25.05.2020 можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності під час судового розгляду справи на підставі позову, про забезпечення якого просить позивач.

У разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони відповідачу скликати та забезпечувати проведення нових з`їздів ради приватних виконавців регіону Київської області та включати до порядку денного з`їзду ради приватних виконавців регіону Київської області питання відкликання/обрання голови ради приватних виконавців Київської області до набрання законної сили рішення суду по даній справі, судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Окрім того, слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, твердження апелянта що, 26.06.2020 на виконання оскаржуваного рішення при проведенні З`їзду приватних виконавців регіону Київської області може бути обрано нового Голову ради приватних виконавців Київської області є лише припущенням заявника та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук