Справа № 159/1987/20
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 рокум. КовельСправа № 159/1987/20

Провадження № 2-а/159/72/20

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, старшого сержанта поліції Ковельського ВП СР ПП № 1 Романюка Руслана В`ячеславовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 30.04.20 р. звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою (а. с. 1, 2), зазначивши одним з відповідачів - Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП НП України. Позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адмінстягненя у виді штрафу в сумі 425 грн за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, що винесена відповідачем - поліцейським; закрити провадження у справі про адмінправопорушення за відсутністю у його діях складу адмінправопорушення. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.04.20 р. щодо нього відповідачем - поліцейським було винесено постанову серії БАА № 287193 (далі - оскаржувана постанова), якою його визнано винуватим за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП інакладено адмінстягнення у сумі 425 грн. Зазначає, що за змістом оскаржуваної постанови він о 17 год. 48 хв. 28.04.20 р. керував т/з д. н. з. НОМЕР_1 поза населеним пунктом, не увімкнув ближнє світло фар або денні ходові вогні, рухався по крайній лівій смузі, коли права була вільна, чим порушив п. 9.8.11. Зазначає, що оскаржувану постанову вважає незаконною з таких підстав. Він о 17 год. 48 хв. 28.04.20 р. керував т/з марки «Форд Мондео», н. з. НОМЕР_1 , по а/д Київ - Ковель - Ягодин і був зупинений відповідачем - поліцейським. На думку останнього, причиною зупинки стало не увімкнення ближнього світла фар чи денних ходових вогнів поза населеним пунктом у порушення п. 9.8 ПДР України. У зв`язку з цим відповідач - поліцейський виніс оскаржувану постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 425 грн. Також його було притягнуто до адмінвідповідальності за те, що він рухався у крайній лівій полосі дороги при вільній крайній правій полосі. Маючи намір розвороту і переконавшись, що це не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, він із крайнього правого ряду перелаштувався у крайній лівий ряд. Однак таке його пояснення відповідачем - поліцейським до уваги взято не було. Із оскаржуваною постановою він не згідний, так як вважає, що користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розд. 19 ПДР України. а користування попереджувальними знаками - розд. 9. Таким чином він не може бути підданий адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за неувімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів чи ближнього світла фар, так як таке правопорушення має бути кваліфіковане за ст. 125 КУпАП. Покликаючись на ст. 245, ч. 1 ст. 268, ст. ст. 278, 279, 251, 252, 288 КУпАП, п. 9 розд. III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395 (далі - Інструкція), зазначає, що вбачає грубе порушення відповідачем вимог ст. 278 КУпАП. Оскаржувана постанова не містить даних про належні та допустимі докази. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 04.05.20 р. за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження.

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем - поліцейським отримано під розпис 12.05.20 р..

За ухвалою суду від 26.05.20 р. було замінено неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП НП України - належним - Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області (далі - відповідач - Ковельський ВП).

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію вказаної вище ухвали суду з копіями позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем - Ковельським ВП - було отримано під розпис 02.06.20 р..

За ухвалою суду від 07.07.20 р. позовна заява була залишена без руху.

14.07.20 р. позивач усунув недоліки своєї позовної заяви.

За станом на 20.07.20 р. від відповідачів до суду відзивів на позовну заяву не надійшло.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП у її редакції за станом на 28.04.20 р., передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - у виді штрафу в розмірі 255 грн (ч. 1); за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - у виді штрафу в розмірі 425 грн.

У копії оскаржуваній постанові зазначено, що позивач о 17 год. 40 хв. 28.04.20 р. керуючи т/з марки Форд Мондео», р. н. НОМЕР_1 , на а/д Ковель - Ягодин поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар або денні ходові вогні, рухався по крайній лівій смузі, коли права була вільна, чим порушив п. п. 9.8;11 ПДР України, вчинивши адмінправопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП. Накладено стягнення із застосуванням положень ст. 36 КУпАП у розмірі 425 грн. До постанови додатків немає. Копію оскаржуваної постанови вручено позивачеві під розпис.

При цьому суд зауважує, що позивач при обґрунтуванні своїх вимог покликається на те, що відповідачем - поліцейським не вказано у оскаржуваній постанові марку того т/х, яким він рухався, однак, це не відповідає дійсності, що стверджується копією оскаржуваної постанови, що надана суду саме позивачем.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не доведено також того, що він рухався у крайній лівій смузі для руху саме задля здійснення маневру розвороту і такі його твердження є голослівними.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМ України від 10.10.01 р. № 1 306.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з огляду на те, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Як вимагає ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, серед іншого,

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

При цьому суд враховує, що відповідач - поліцейський не вказав у оскаржуваній постанові місце вчинення правопорушення, обмежившись лише вказівкою на те, що воно вчинене на а/д; який саме підпункт пункту 11 ПДР України порушив позивач, обмежившись вказівкою лише п. 11, при тому, що п. 11 ПДР України містить чотирнадцять підпунктів.

Таке оформлення оскаржуваної постанови суд вважає невідповідним вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПРД його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно із ст. 31 цього ж Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Ст. 40 цього ж Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових т/з, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, вона винесена вказаним вище поліцейським, який проходить службу у складі Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області.

Суд враховує, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є відповідний орган Національної поліції.

Однак позивачем закладено позов також до відповідача - поліцейського, що закладений до неналежного відповідача і до задоволення у цій частині не підлягає у повному обсязі.

Щодо позову до відповідача - Ковельського ВП - то, з огляду на те, що поліцейський, який виніс оскаржувану постанову, на час її винесення проходив службу у відповідача - Ковельського ВП, тобто, є його працівником, правовідносини, що склались у спорі, стосуються позивача та відповідача - Ковельського ВП.

Таким чином позовні вимоги позивача задоволенню підлягають частково - лише в частині вимог, закладених до співвідповідача - Ковельського ВП, у чиєму штаті працює відповідач - поліцейський, який виніс оскаржувану постанову.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням вище наведеної норми права, вимога позивача, що закладена до відповідача - поліцейського, до задоволення не підлягає з наведених вище підстав, а вимога позивача, що закладена до відповідача - Ковельського ВП - про визнання оскаржуваної постанови незаконною підлягає до задоволення так як ґрунтується на чинному законодавстві.

Тому суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі щодо позивача у зв`язку з недоведенням відповідачем - УПП винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення.

Тому в решті позовних вимог до відповідача - Ковельського ВП - слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому підлягають стягненню із відповідача - УПП.

Таким чином між сторонами виник публічно - правовий спір з приводу оскарження вище зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору провадиться за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 2 вище зазначеного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так згідно з вимогами ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

П. 4 Постанови Пл. ВС України від 23.12.05 р. № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що доводи позивача, однак, жодним чином не заперечені відповідачами. Відзиви до суду не надійшли з причин, про які відповідачі суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За змістом ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що позивачем не доведено, на переконання суду, у судовому засіданні те, що у його діях відсутній склад жодного з двох адмінправопорушень, що інкриміновані йому за оскаржуваною постановою, суд приходить до висновку, що позов не підлягає частковому задоволенню.

З врахуванням положень ч. 4 ст. 159, ст. 286 КАС України, суд, з врахуванням положень ст. 38 КУпАП і нераціональність надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), вважає за необхідне позов задовольнити частково, скасувавши оскаржувану постанову та закривши провадження у справі про адмінправопорушення. В задоволенні позовних вимог позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складів одного з двох чи обох вказаних вище правопорушень слід відмовити.

Судові витрати, від сплати яких позивач звільнений за Законом України «Про судовий збір», слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 10, ч. ч. 1, 2 ст. 122, ст. ст. 125, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 283 КУпАП, ч. 4 ст. 159, ст. 286 КАС України,суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позов до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 287193 від 28.04.20 р. про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням ст. 36 КУпАП, винесену поліцейським - старшим сержантом поліції Ковельського ВП СР ПП № 1 Романюком Русланом В`ячеславовичем.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням ст. 36 КУпАП, провадженням закрити.

В решті позову до відповідача - Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області - відмовити.

У задоволенні позову до поліцейського - старшого сержанта поліції Ковельського ВП СР ПП № 1 Романюка Руслана В`ячеславовича відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області, юридична адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 119 «а»;

відповідач: старший сержант поліції Ковельського ВП СР ПП № 1 Романюк Руслан В`ячеславович, місце служби - Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області, юридична адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 119 «а».

Головуючий:І. М. Логвинюк