Справа № 564/552/20
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/552/20

21 липня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідачів не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/552/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Патрульного поліцейського 1 батальйону 4 роти УПП в Рівненській області сержанта поліції Яковця Сергія Ярославовича (м.Рівне, вул.Степана Бандери 14а), Управління патрульної поліції у Рівненській області (м.Рівне, вул.Степана Бандери 14а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.02.2020 року серія ЕАК №2149868

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2020 року на 141 кілометрі автодороги Н25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів» поліцейським роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Яковцем Сергієм Ярославовичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2149868 з якої вбачається, що 23.02.2020 о 12:25 год. на 141 кілометрі автодороги Н25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів» ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Dodge Caliber», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила обгону, а саме здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6.а ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією ж постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Патрульного поліцейського 1 батальйону 4 роти УПП в Рівненській області сержанта поліції Яковця Сергія Ярославовича, Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.02.2020 року серія ЕАК №2149868.

Позов мотивовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки відсутній факт вчинення ним правопорушення і поліцейський не надав доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Вказує, що за відсутності доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає закриттю. Просить скасувати винесену 23.02.2020 року постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2149868.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, представник позивача подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Патрульний роти №4 батальйону УПП в Рівненській області сержант поліції Яковець Сергій Ярославович в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позов у якому вказує, що діяв у порядку, передбаченому діючим законодавством, оголосив про розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснив позивачу його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також вказує, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 затверджено форму постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5 до інструкції), яка не передбачає внесення до останньої відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а тому покликання позивача на відсутність у оскаржуваній ним таких відомостей не заслуговує на увагу. Вказує, що поліцейські діють виключно на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення відносно ОСОБА_1 постанови діяв у спосіб, що передбачений законом, дотримав усіх вимог закону і винесена ним постанова є правомірною. Просить відмовити у задоволенні позову. Розгляд справи просить проводити за його відсутності.

Відповідач Управління патрульної поліції у Рівненській області не забезпечив явку представника в судове засідання, подав відзив на позов, який є аналогічними відзиву на позов патрульного поліцейського.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови від 23.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2149868, 23.02.2020 о 12:25 год. на 141 кілометрі автодороги Н25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів» ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Dodge Caliber», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила обгону, а саме здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6.а ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху.

Положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.14.6.а Правил дорожнього руху України, обгін заборонено на перехресті.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту ч.2 ст.122 завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.4 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ч.1 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, наданих відповідачем, вбачається, що на прохання позивача надати докази вчинення ним правопорушення, у тому числі відеозапис, останні відповідають, що такого не мають, оскільки патрульний автомобіль не обладнаний відео реєстратором.

Крім того, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення відповідачем надано копію пояснення поліцейського УПП в Рівненській області Салюка В.В.

Разом з тим, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Відтак, пояснення поліцейського УПП в Рівненській області Салюка В.В. не є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 29.04.2020 у справах №161/11454/16-а та №161/5372/17, а також у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а.

Більше того, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний був використати усі належні та допустимі докази з метою доведення наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Як встановлено судом, будь-яких належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачами не надано, а відтак відповідачами не було доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення пункту 14.6.а Правил дорожнього руху України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕАК №2149868 від 23.02.2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 420,40 грн. судового збору.

Враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку, що з відповідача Управління патрульної поліції у Рівненській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.123, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до патрульного поліцейського 1 батальйону 4 роти УПП в Рівненській області сержанта поліції Яковця Сергія Ярославовича (м.Рівне, вул.Степана Бандери 14а), Управління патрульної поліції у Рівненській області (м.Рівне, вул.Степана Бандери 14а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.02.2020 року серія ЕАК №2149868 задоволити.

Скасувати винесену 23 лютого 2020 року патрульним поліцейським 1 батальйону 4 роти УПП в Рівненській області сержантом поліції Яковцем Сергієм Ярославовичем постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2149868.

Провадження у справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Рівненській області (м.Рівне, вул.Степана Бандери 14а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 420 /чотириста двадцять/ гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 21.07.2020.

СуддяВ. В. Левчук