Справа № 761/26675/16
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/468/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Букіної О.М.

за участю секретаря - Ступак М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить визнати особою, яка має право отримувати пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії, що вона отримує на пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , Героя України, загиблого внаслідок поранень та ушкоджень одержаних під час участі у Революції Гідності.

Також, просила стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.08.2015 вона звернулась з заявою до Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва, в якій просила перерахувати їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого онука ОСОБА_2 , учасника Революції Гідності, Героя України, як єдина його родичка та член сім`ї.

02.09.2015 позивач отримала відповідь від Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва про те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

При цьому, вказано, що відсутні підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника за померлого онука ОСОБА_2 , учасника Революції Гідності, Героя України, як єдина його родичка та член сім`ї

Також, позивач зазначає, що вона 02.02.2016 отримала відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України на її заяву від 19.01.2016 про перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника за померлого онука ОСОБА_2 , учасника Революції Гідності, Героя України, як єдина його родичка та член сім`ї, про те, що підстав для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника немає.

Крім того, посилається на те, що 17.02.2016 представник Бачинської Г.А. звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України на відмову УПФУ в Солом`янському районі м. Києва в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника за загиблого під час Революції Гідності онука ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення ПФУ, отриману позивачем 25.02.2016, право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника бабусі за померлого онука не передбачено, а рішення УПФУ в Солом`янському районі м. Києва про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника є правомірним.

Посилається на те, що перелік наданий в ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» не є вичерпним.

Вказує, що в даному випадку є особливі обставини.

Так, ОСОБА_2 помер після подій Революції Гідності ІНФОРМАЦІЯ_2 , та йому було присвоєно статус Героя України Небесної Сотні. Батьки останнього померли і він у 16-річному віці залишився сиротою та на піклуванні бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_3 .

Позивач вважає за доцільне застосувати аналогію права та аналогію закону, оскільки обставини, які склалися у позивача є винятковими і дане питання не врегульоване Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Посилаючись на вимоги ч.2, ч.4 ст. 3, ст. 266 СК України, ст.ст. 1258, 1261, 1262 ЦК України та на те, що позивач є членом загиблого другої черги споріднення ОСОБА_2 , оскільки родичів першої черги споріднення у нього немає, а тому має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника за померлого після подій Революції Гідності онука ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити.

В судовому засіданні протокольною ухвалою за клопотанням сторони відповідача та за погодженням представника позивача було замінено сторону відповідача з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2017 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, направлено до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

14.04.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Кізюн Л.І.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2017 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва для вирішення питання про передачу справи за підсудністю.

10.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.08.2017 справу прийнято до провадження Солом`янського районного суду м. Києва та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 19.06.2018 замінено сторону у справі, а саме: відповідача - Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 21.02.2019 №598 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

21.02.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

25.07.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник відповідача, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказує, що умовою призначення бабусі померлого годувальника пенсії у зв`язку з втратою годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо остання не працює та зайнята доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Вважає, що для призначення позивачу пенсії по втраті годувальника за померлого онука ОСОБА_2 немає законних підстав.

Позивач у судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить слухати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 21), після Революції Гідності.

У свідоцтві про народження померлого ОСОБА_2 зазначено, що його батьками є: мати - ОСОБА_4 , яка померла у 2000 році, та батько - ОСОБА_5 , який помер у 1999 році (а.с.а.с. 27-29).

Позивач є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 30), та який помер у 1999 році, а також бабусею ОСОБА_2 , який помер у 2014 році.

З довідок Виконавчого комітету Боярської міської ради від 30.07.2014 та 07.04.2015 вбачається, що ОСОБА_2 з 2000 року по день смерті постійно проживав без реєстрації разом з бабусею та дідусем, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 31-32).

З довідки дільничного інспектора Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 14.03.2015, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , проживав без реєстрації, згідно акту депутата від 27.06.2014, підопічний гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . До складу сім`ї загиблого гр. ОСОБА_2 , входили опікун - ОСОБА_3 , дружина опікуна - ОСОБА_1 Гр. ОСОБА_2 , одружений не був (а.с. 33).

Встановлено, що позивач 19.08.2015 звернулася до Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва з заявою, в якій просила перерахувати їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого онука ОСОБА_2 , учасника Революції Гідності, Героя України, як єдина його родичка та член сім`ї (а.с. 34).

Згідно відповіді Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва від 02.09.2015 підстави для призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника за померлого онука ОСОБА_2 відсутні (а.с. 35).

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України від 02.02.2016 на звернення позивача щодо пенсійного забезпечення вбачається, що підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого онука відсутні (а.с.а.с. 36-37).

Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 25.02.2016, право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника бабусі за померлого онука ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено, а рішення УПФУ в Солом`янському районі м. Києва про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника є правомірним (а.с. 38).

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та у інших випадках, передбачених законом.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до приписів частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Частино 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, згідно з цією статтею право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають дідусь і бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Однак, позивачем не викладено обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо підстав призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого онука.

Відтак, суд дійшов до висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, згідно з відомостей, які містяться в АСДС «Д-3» Солом`янського районного суду м.Києва вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Солом`янського районного суду м.Києва в порядку окремого провадження щодо встановлення певних юридичних фактів.

Також з відповідними заявами та позовом зверталася ОСОБА_6 , яка 1 ІНФОРМАЦІЯ_4 доньку ОСОБА_7 , від ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням суду від 24 травня 2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Головне управління юстиції в м. Києві, Солом`янський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 щодо доньки, у задоволені позову було відмовлено.

Проте, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року зазначене рішення було скасоване та ухвалене нове, яким позов був задоволений.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_2 встановлено факт його батьківства відносно доньки ОСОБА_6 , законним представником якої є її мати- ОСОБА_6 , приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів догляду за дитиною померлого, суд вважає, що доводи позивача в обґрунтування поданого позову є недоведеними.

Разом з цим, суд не бере до уваги посилання представника позивача на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2019, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2000 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , як на підставу для задоволення позову.

При цьому, даним рішенням було відмовлено в частині вимог, а саме у встановленні факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , оскільки заявницею не було надано суду належних, допустимих, достовірних письмових доказів того, що її утримання померлим було основним і постійним джерелом засобів до існування.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача є недоведені та не підтверджені належними доказами по справі.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна