Справа № 367/8573/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/8573/17 Суддя (судді) першої інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

при секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Ірпінського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області про зобов`язання вчинити дії, визнання неправомірними дій, -

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2018 року Ірпінським міським судом було винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Ірпінського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області про зобов`язання вчинити дії, визнання неправомірними дій роботодавця при наданні довідки про розмір заробітної плати за виконання службових обов`язків у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії Ірпінського відділу ГУ Національної поліції у Київській області (ліквідаційна комісія) по наданні ОСОБА_1 , довідки про грошове забезпечення роботи в зоні відчуження в період з 08.05.1986 по 18.05.1986 (всього 11 днів) без урахування належних мені виплат.

Зобов`язано Ірпінський відділ ГУ Національної поліції у Київській області (ліквідаційну комісію) на підставі проведеного розрахунку нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , недосплачену суму коштів, 2337,53 крб.

Зобов`язано Ірпінський відділ ГУ Національної поліції у Київській області (ліквідаційну комісію) видати ОСОБА_1 , довідку про заробітну плату за роботу в зоні ЧАЕС з 08 травня 1986 року по 18 травня 1986 року з урахуванням невиплачених сум, а саме: подвійну заробітну плату з розрахунку 215,25 крб.-г31х2 = 13,88 крб х 11 = 152,68 крб.; премію за роботу в зоні відчуження з 08.05.1986 по 18.05.1986 - 500 крб.; за радіоактивне переопромінення в період з 26.04.1986 по більше 50 мілізівертів (у нього 277,6 мілізівертів) - 615 крб.; добові - 3,50крб. х 11 днів = 38,5 крб.; за харчування - 2,85крб х 11 днів = 31,35 крб.; за переопромінення 1986-87 рр. в 25 бер у мене (27,76 бер) за по 18.05.1986 одноразова винагорода в сумі 1000 крб. Разом 2337,53 крб. (дві тисячі триста тридцять сім крб., 53 коп.)

Ірпінському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області встановити ОСОБА_1 пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження з моменту звернення до суду, тобто з 14 грудня 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року апеляційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2018 року повернуто апелянту разом із доданими до скарги матеріалами.

Таким чином, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2018 року набрало законної сили 19 квітня 2018 року.

02 квітня 2020 року Головне управління Національної поліції у Київській області звернулося до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про роз`яснення виконання судового рішення.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що Головне управління зобов`язано виконати рішення суду, яке набрало законної сили в повному обсязі. Однак, останнім місцем роботи ОСОБА_1 був Ірпінсьнський РВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, а в резолютивній частині зобов`язано вчинити зазначені дії Ірпінський відділ ГУ Національної поліції у Київській області (ліквідаційну комісію). Крім того, ОСОБА_1 невірно вказав орган, який видав довідку, щодо якої виникли спірні правовідносини. Органом, який видав довідку позивачеві є Ірпінський міський відділ ГУ МВС України в Київській області, який на даний час не ліквідований і є окремим уповноваженим органом з видачі довідки позивачу. У складі Ірпінського відділу ГУ Національної поліції в Київській області відсутня ліквідаційна комісія, оскільки Головне управління Національної поліції в Київській області є діючим органом і не знаходиться в стані ліквідації. До того ж, Ірпінський ВП ГУНП в Київській області є не окремою юридичною особою, а територіальним підрозділом ГУНП в Київській області, тому Ірпінський ВП ГУНП в Київській області не може самостійно виконувати рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року відмовлено Ірпінському відділу ГУ Національної поліції в Київській області у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2018 року у справі № 367/8573/17.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про роз`яснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обґрунтування жодним чином не свідчать про нечіткість, незрозумілість чи двозначність резолютивної частини рішення Ірпінського міського суду Київської області, про роз`яснення якого ставиться питання.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до Ірпінського міського суду Київської для роз`яснення рішення.

Скарга обґрунтована тим ж доводами, що і заявою про роз`яснення виконання судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Отже, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Вказана стаття КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи із системного тлумачення наведеної норми, роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

В же час, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Наведене свідчить про те, що оцінка поняття про незрозумілість судового рішення заявника повинна узгоджуватися зі вимогами статті 254 КАС України. При цьому, відповідно до ч. 2 статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення чи не згодний з такою мотивацією. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це рішення до суду вищої інстанції, якщо таке право надане цим Кодексом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення, а тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішення. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у постанові відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такого рішення.

На думку суду, наведені заявником обґрунтування жодним чином не свідчать про нечіткість, незрозумілість чи двозначність резолютивної частини рішення Ірпінського міського суду Київської області, про роз`яснення якого наразі ставиться питання.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, з поданої заяви про роз`яснення рішення вбачається, що заявник фактично просить суд на стадії виконання рішення замінити неналежного, на його думку, відповідача - Ірпінський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на належного - Ірпінський міський відділ ГУ МВС України в Київській області. Однак, з огляду на ч.7 статті 48 КАС України, якою вказано, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції, суд на даний час позбавлений такого права.

Таким чином, оскільки рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2018 року є чітким, зрозумілим, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння та належним чином вмотивованим з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, підстави для задоволення заяви про роз`яснення рішення відсутні, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Ірпінський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській був обізнаний про існуюче судове провадження та про призначені судові засідання, однак, в судові засідання не з`являвся, відзиву з запереченнями щодо позову не надав, жодним чином свою позицію не висловлював. Тобто, апелянт мав можливість довести, що він не має відношення до даного спору, не є належним відповідачем тощо, однак, не скористався нею. Тому, суд першої інстанції вимушений був приймати рішення на підставі пояснень позивача та відповідача Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Окремо слід зазначити, що відповідач вже звертався до суду з аналогічною заявою, за результатами розгляду якої ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника Головного управління Національної поліції в Київській області про роз`яснення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Ірпінського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області про зобов`язання вчинити дії, визнання неправомірними дій роботодавця при наданні довідки про розмір заробітної плати за виконання службових обов`язків у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась і набрала законної сили 28 серпня 2018 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення заяви Головного управління Національної поліції в Київській області про роз`яснення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2018 року відсутні.

Відповідно, немає підстав для скасування оскаржуваної ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року про відмову у роз`ясненні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так як є помилковими.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2020 року.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев