Справа № 640/5066/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

20 липня 2020 року м. Київ№ 640/5066/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Шуст Н.А., за участі: представника позивача - Орлова С.О., здійснюючи відкрите підготовче судове засідання у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр"

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України,

Державної інспекції містобудування

про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 25а, ) з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ), в якому (з рахуванням уточненої позовної заяви від 27.03.2020) просить суд визнати протиправним та скасувати припис Департаменту ДАБІ в Запорізькій області №62 від 15.12.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.03.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" строк звернення до суду з даним позовом, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання.

28.04.2020 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" без розгляду.

Вказане клопотання мотивовано пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом та відсутністю жодних поважних доводів для поновлення строку на оскарження припису від 15.12.2017 №62.

Так, у своєму клопотанні відповідач зазначає, що про наявність спірного у справі припису від 15.12.2017 №62 позивачу стало відомо 05.02.2018, що не спростовується самим позивачем, а отже законодавчо встановлений строк на оскарження такого припису сплив 05.08.2018. Також відповідач зазначив про наявність двох судових рішень Запорізького окружного адміністративного суду, якими було відмовлено у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" про визнання протиправним та скасування припису від 15.12.2017 №62, а також у визнанні протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 29.12.2017 №53/1008-23.2/4272, яка була прийнята на підставі спірного у справі припису.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" надало суду заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, в яких зазначило, що до закінчення строку оскарження, а саме 30.06.2018 товариство попередньо зверталось з позовом про визнання протиправним проведення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області позапланової перевірки дотримання товариством вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил по об`єкту «Реконструкція нежитлового приміщення під кафе; вул. Сталеварів 25А, прим. ІХ (літ. А-5) в м. Запоріжжя» згідно направлення для проведення позапланової перевірки №716 від 13.12.2017.

Таким чином, на переконання позивача, факт звернення позивача до суду з позовом вперше, тривалість розгляду справи, на яку позивач об`єктивно не міг вплинути, враховуючи поведінку позивача після отримання рішення суду про закриття провадження у справі у зв`язку із неналежністю обраного способу судового захисту свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Протокольною ухвалою суду від 18.06.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну інспекцію містобудування.

В підготовчому судовому засіданні 20.07.2020 представник позивача проти задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні, враховуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши вказане клопотання та заперечення на клопотання, заслухавши думку представника позивача в підготовчому судовому засіданні стосовно заявленого відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" 28.02.2020 засобами поштового зв`язку звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання протиправним та скасування припису Департаменту ДАБІ в Запорізькій області №62 від 15.12.2017.

З дати оскаржуваного припису вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до суду після спливу двох років та двох місяців після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, в той час, як законодавством встановлений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Відповідач у тексті клопотання наголошує на тому, що позивачеві ще 05.02.2018 було відомо про наявність спірного припису, водночас, в тексті позовної заяви позивачем також вказано, що в провадженні Запорізького Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала адміністративна справа №808/618/18 предметом якої також було скасування припису №62 від 15.12.2017, проте, з інших підстав.

За результатами пошуку інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.02.2018 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" було залишено без руху, а в подальшому відкрито провадження в адміністративній справі №808/618/18 ухвалою від 19.03.2018.

Також, судом встановлено, що Запорізьким окружним адміністративним судом було розглянуто справу №808/1359/18 за позовом ТОВ «Інтерсервіс центр» щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.12.2017 № 53/1008-23.2/4272.

Вказана постанова про накладення штрафних санкцій була прийнята на підставі спірного у справі припису №62 від 15.12.2017. За результатами розгляду вказаної справи №808/1359/18 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інтерсервіс центр було відмовлено. Рішення у справі № 808/1359/18 набрало законної сили.

З наведених обставин вбачається, що ще під час розгляду у 2018 році вищевказаних справ Запорізьким окружним адміністративним судом позивачеві безсумнівно було відомо про наявність оскаржуваного припису №62 від 15.12.2017.

Необхідно зазначити, що судом враховано пояснення позивача щодо того, що позов в адміністративній справі №808/618/18, предметом якої також було скасування припису №62 від 15.12.2017 було подано з інших підстав, разом з тим, вказані обставини не спростовують того факту, що про наявність оскаржуваного припису позивачеві було відомо ще в 2018 році.

На сторінці 10 позовної заяви позивач наводить перелік обставин, які стали новими підставами для звернення до суду з даним позовом, а саме:

- проведення перевірки прийнятого в експлуатацію об`єкта контролю;

- порушення мораторію на проведення перевірки;

- дефекти суб`єкта і форми волевиявлення про призначення перевірки;

- порушення заборони на проведення повторних позапланових перевірок з тотожних підстав;

- дефекти в направленні на проведення перевірки;

- порушення строку проведення перевірки;

- проведення перевірки за відсутності суб`єкта містобудування, що перевіряється.

Проте, вказані підстави для подання адміністративного позову також були відомі позивачеві ще у 2018 році, доказів зворотного суду не надано.

Стосовно доводів позивача про оскарження акту структурного підрозділу відповідача в адміністративному порядку з підстав, ідентичних підставам даного позову, а відтак наявності ще 3 місячного строку звернення, суд зазначає, що скаргу в адміністративному порядку було подано вже після прийняття Запорізьким окружним адміністративним судом рішень у справах №808/618/18 та №808/1359/18, а відтак направлення позивачем скарги не може вважатись досудовим врегулюванням спору в розумінні приписів Кодексу адміністративного судочинства України, тому зазначені доводи суд відхиляє.

Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №826/10180/18, якою закрито провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Черненока Романа Валентиновича третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним проведення перевірки, то на переконання суду, зазначена ухвала не є підставою для поновлення позивачеві строку звернення до суду з даним позовом, оскільки позивач вже оскаржував і припис відповідача в судовому порядку, і постанову про накладення штрафу, яка була прийнята у зв`язку з невиконанням припису, наявні два рішення Запорізького окружного адміністративного суду з цього приводу, а тому позивачеві достеменно було відомо про порядок та процедуру оскарження зазначено припису відповідача в судовому порядку та про перелічені в позовній заяві "нові" підстави такого оскарження.

Також суд вважає недоцільними в даному випадку посилання позивача на постанову Верховного Суду від 30.03.2020 у справі №826/10808/19, як практику у вирішенні питання щодо поновлення строків звернення до суду, оскільки фактичні обставини щодо строків звернення позивача до суду у даній справі є відмінними від обставин у справі №826/10808/19.

Так, у даному випадку наявні вже два рішення суду адміністративного суду, одне з яких також про скасування припису №62 від 15.12.2017, що прямо свідчить про обізнаність позивача щодо наявності оскаржуваного припису, підстав для його оскарження та порядку його оскарження в суді, в той час, як у справі №826/10808/19 мала місце необізнаність позивача щодо юрисдикції розгляду певної категорії справ.

Згідно з ч. 4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" з неповажних причин пропущено встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду з даним позовом, а попередні висновки суду щодо поновлення таких строків, у зв`язку з чим було відкрито провадження у справі є помилковими.

Суд вважає за доцільне наголосити на практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, щодо дотримання строків звернення до суду.

Так, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №640/5066/20 - задовольнити.

2. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції містобудування в частині визнання протиправним та скасування припису №62 від 15.12.2017 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.07.2020.

Суддя Вєкуа Н.Г.