Справа № 640/26200/19
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Сіренко Д.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року у справі № 755/9218/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (на теперішній час Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

26.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у справі №755/9218/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить за результатами перегляду скасувати вказану постанову та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги, визнати відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2017 р. на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-165 зп від 31.03.2017 року.

Вимоги заяви позивач мотивує тим, що він з 2004 року перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% від заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач зазначає, що 26.05.2017 р. він звернувся до Лівобережного об`єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням заробітної плати, визначеної Генеральною прокуратурою України згідно довідки № 18-165 зп від 31.03.2017 р.

Через відмову Лівобережного об`єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії він оскаржив такі дії до суду.

Позивач вказує, що 31.07.2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва відмовив у задоволенні його позову у зв`язку з тим, що на час звернення з позовною заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. норми закону, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р., який не містить аналогічної норми, що визначала б умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції, а саме: «20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців».

За наведених обставин та посилаючись на положення п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, позивач просить переглянути постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року у справі № 755/9218/17 за його позовними вимогами про перерахунок пенсії у зв`язку з виключними обставинами, якими є встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2020 року заява про перегляд рішення за виключними обставинами передана для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 26).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2020 року залишена без змін (а.с. 40-43).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 49, 50).

19.06.2020 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли пояснення на заяву ОСОБА_1 з проханням залишити без задоволення заяву позивача про перегляд рішення за виключними обставинами, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 р. залишити без змін. В поясненнях відповідач зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. вказано, що частина 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. На час виникнення спірних обставин справи норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. були чинними, то саме ними керувався Окружний адміністративний суд м. Києва при винесенні рішення від 04.09.2019 р. Відтак, до 13.12.2019 р. органи Пенсійного фонду повинні були здійснювати свою діяльність у спірних правовідносинах у відповідності до чинного на час здійснення дій законодавства. Після визнання положення частини 20 ст. 86 неконституційною позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії. За таких обставин, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. не має зворотної дії у часі та не розповсюджується на правовідносини між сторонами, підстави для скасування рішення управління, яким позивачу відмовлено у проведенні даного виду перерахунку пенсії відсутні.

В судовому засіданні заявник (позивач) просив задовольнити вимоги заяви про перегляд постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у справі № 755/9218/19 за виключними обставинами з викладених у заяві підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та своїм правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до положень частини 2 ст. 368 КАС України, справа за заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи та заяви позивача, оцінивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об`єктивно встановивши всі обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Дніпровський відділ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якому просив суд визнати відмову відповідача протиправною та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2017 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-165 зп від 31.03.2017 року про заробіток, виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити заборгованість.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У постанові суду зазначено наступне:

«Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Законом України «Про прокуратуру», визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013 (набрала чинності з 01.12.2015) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"» від 28.12.2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, частину 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників».

«Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На думку суду, зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Проте, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Таким чином з 15.12.2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача, оскільки він має діяти на підставі закону та в межах наданих повноважень, та не може провести перерахунок пенсії позивачу за умови відсутності відповідного законодавства».

«Крім цього, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України «Про прокуратуру» 05.11.1991 року в попередній редакції, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії набула чинності та діяла інша редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, яка передбачала принципово інший порядок перерахунку пенсій, без можливості здійснення перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку.

У зв`язку викладеними обставинами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити».

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною п`ятою вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Відповідно до частини шостої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 № 7-р(ІІ)/2019:

1. Визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

2. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Суд звертає увагу, що згідно з положеннями статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить обставин допущення судом помилки при вирішенні спору, позаяк на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року у справі № 755/9218/17 положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" були чинними та підлягали застосуванню.

У даному випадку Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 змінює законодавче регулювання виключно для правовідносин, що можуть мати місце з дати ухвалення такого Рішення.

Поряд з цим, такі обставини в жодному разі не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами, оскільки спірні правовідносини у даній справі № 755/9218/17 виникли до прийняття такого рішення, яке не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Також суд звертає увагу, що положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

У даному ж випадку, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року не може вважатись невиконаною у розмінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача, оскільки обставини прийняття Конституційним Судом України Рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 не можуть бути підставою для перегляду постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року за виключними обставинами.

Правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у рішеннях від 23.01.2019 у справі № 820/2462/17, від 29.07.2019 у справі № 818/1691/18, від 08.08.2019 у справі № 811/1286/18, від 08.08.2019 у справі № 811/1285/18, від 14.08.2019 у справі № 818/1807/18, від 02.09.2019 у справі № 1240/2356/18.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Частиною першою статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 139, 229, 243, 248, 250, 257-263, 361-369 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року у справі № 755/9218/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (на теперішній час Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року в адміністративній справі № 755/9218/17 залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 20.07.2020 року.

Суддя