Справа № 725/1502/20
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/1502/20
Номер провадження 2-а/725/43/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`яненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Рогатинського ВП Тисменецького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Базюк Миколи Ігоровича про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 11.03.2020 року відповідачем винесено постанову серії ЕАК №2231063 від 11.03.2020 року якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП по факту того, що він 11.03.2020 року о 20 год. 30 хв. він, рухаючись на транспортному засобі марки Мерседес-Бенз Спрінтер 311 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Цягальській в смт. Рогатин, Івано-Франківської області порушив дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія при обгоні), тим самим допустив порушення ним вимог п. 8.5 ПДР України.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки під час її розгляду відповідач не забезпечив йому можливості реалізувати свої процесуальні права, а саме надати пояснення з приводу вчиненого правопорушення з посиланнями на докази, оскільки він взагалі не зрозумів, що відносно нього розпочався розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з порушенням відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, просив скасувати оскаржувану постанову.

В судове засідання позивач не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив справу слухати без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив та не направив до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 11.03.2020 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2231063 якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а/с 8).

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11.03.2020 року о 20 год. 39 хв. позивач, керуючи транспортним засобом по вул. Галицькій в смт. Рогатин, Івано-Франківської області, порушив ПДР, а саме дорожня розмітка 1.1 вузька суцільна лінія, перетнувши її при обгоні, чим порушив п. 8.5 ПДР України - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Так, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, не надав жодних належних та допустимих доказів.

Також, не спростовано будь-якими належними та допустимими доказами посилання позивача на допущенні процесуальні порушення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо надання можливості надати свої пояснення з посиланнями на докази з приводу вчиненого правопорушення.

Отже, відповідачем на якого в даній категорії справ покладений обов`язок доказування, не доведено належними та допустимими доказами правомірності винесення оскаржуваної постанови та не спростовано доводи позивача, що викладені у позовній заяві, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 122, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП Рогатинського ВП Тисменецького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Базюк Миколи Ігоровича серії ЕАК №2231063 від 11.03.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна