Справа № 1.380.2019.006735
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006735 пров. № А/857/4234/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року (постановлена головуючим-суддею Гавдиком З.В. у м. Львові, час складання повного тексту судового рішення 10 березня 2020 року) про закриття провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Червоноградський МВДВС ГТУЮ у Львівській області, відповідач) від 04.12.2019 про скасування процесуального документа.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 провадження по справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що підставою для виникнення прав власності у відповідача є постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесених в межах виконавчого провадження, оскільки боржником ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №60584977 було досягнуто згоди про вартість майна, яке передавалося в межах виконавчого провадження, а тому висновки суду першої інстанції про наявність спору про право є помилковими. Позовні вимоги скаржника стосуються не оспорювання права власності на нерухоме майно та їх обтяжень, як про це вказується в оскаржуваній ухвалі, а правомірність винесення начальником Червоноградського МВДВС ГТУЮ у Львівській області Павліхою В.С. окремого процесуального документа в межах виконавчого провадження без належних правових підстав. При цьому, позов не містить вимоги щодо внесення будь-яких змін у Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У позові не йдеться про вимоги майнового характеру і такий стосується виключно оскарження рішень суб`єкта владних повноважень при реалізації ним своїх публічно-владних управлінських функцій.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 04.12.2019 начальником Червоноградського МВДВС ГТУЮ у Львівській області Павліхою В.С. було винесено постанову про скасування процесуального документа, якою скасовано постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, винесених в межах виконавчого провадження №60584977, боржником в якому є третя особа ОСОБА_2 .

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини стосуються набутого і в подальшому скасованого права власності на об`єкти нерухомості, що потребує встановлення судом обставин правомірності його набуття чи скасування та виходить за межі компетентності адміністративних судів, а тому підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі постанови про передачу майна стягувачу (позивачу) в рахунок погашення боргу та акту про передачу майна стягувачу (позивачу) у рахунок погашення боргу, винесених в межах виконавчого провадження №60584977 набув право власності на об`єкти нерухомого майна (1/2 частки нежитлових приміщень, загальною площею 731,4 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1 Князя АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ).

Згідно наданої третьою особою ОСОБА_3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на об`єкти нерухомого майна, набуті позивачем на підставі вищезгаданих постанови про передачу майна стягувачу та акту про передачу майна стягувачу, скасовано згідно наказу Міністерства юстиції України №21/5 від 22.01.2020.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно дефініції, наведеної в абз.1 п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно дефініції, наведеної в п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що вимоги позивача ґрунтуються на протиправності рішень відповідача з приводу скасування вищезгаданих постанови про передачу майна стягувачу та акта про передачу майна стягувачу. При цьому, своє порушене право позивач обґрунтовує тим, що внаслідок прийняття оспорюваних рішень порушуються його майнові права.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спір виник у зв`язку із скасуванням оспорюваним рішенням постанови про передачу майна стягувачу (позивачу) в рахунок погашення боргу та акту про передачу майна стягувачу (позивачу) в рахунок погашення боргу, винесених в межах виконавчого провадження №60584977, на момент звернення позивача до суду він був власником об`єктів нерухомості згідно вказаних постанови та акту, однак на даний час таке право власності скасовано і позивач не являється його власником. Відповідно позов по даній справі направлено на поновлення прав власності позивача, а тому суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим, тобто відносини, які склалися між відповідними суб`єктами щодо набуття і в подальшому скасування права власності на об`єкти нерухомості, що потребує встановлення судом обставин правомірності його набуття чи скасування та виходить за межі компетентності адміністративних судів, а тому підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства

Відповідач у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій, оскільки в основі цього спору лежить питання щодо набуття і в подальшому скасування права власності на об`єкт нерухомості, тобто відносини, які склалися між відповідними суб`єктами щодо використання об`єктів власності, не є публічно-правовими, а тому такий спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному ЦПК України.

Аналогічні правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 по справі №910/12224/17, від 06.02.2019 по справі №826/12369/17, від 23.01.2019 по справі №826/14370/14, яку суд апеляційної інстанції враховує, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року про закриття провадження по справі №1.380.2019.006735 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 22.07.2020.