Справа № 280/3661/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 липня 2020 року

м. Київ

справа № 280/3661/19

адміністративне провадження № К/9901/17008/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник Головного управління ДФС у Запорізькій області) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення грошових сум,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати незаконними та протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо подвійного оподаткування та нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачу, як для платника, який проводить незалежну професійну діяльність, починаючи з четвертого кварталу 2018 року; визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13 травня 2019 року №2122/УПК/08-01-13-02-11, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій № 2122/УПК/08-01-13-02-11; визнати протиправним та скасувати рішення № від 15 травня 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до позивача; стягнути на користь ОСОБА_1 сплату подвійного оподаткування ЄСВ як за самозайняту особу - адвоката у період з 1 січня 2019 року по 20 липня 2019 року у сумі 8566,18 грн., що складається: 8554,18 грн. - сплата ЄСВ, штрафу, пені, 12,00 грн. - комісія за проведення платежів (банківська операція), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13 травня 2019 року №2122/УПК/08-01-13-02-11 (8452/14/08-01-13-02-11 від 13 травня 2019 року), в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову та прийнято нове рішення в цій частині, яким позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо подвійного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 як для платника, який проводить незалежну професійну діяльність, починаючи з четвертого кварталу 2018 року та визнано протиправним та скасовано рішення № від 15 травня 2019 року, в решті позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 280/3661/19 залишено без змін.

13 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник Головного управління ДФС у Запорізькій області) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року, у якій скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Крім того, касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник Головного управління ДФС у Запорізькій області) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року вже подавалась, проте ухвалою Верховний Суд від 27 травня 2020 року її повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, скаржник не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник Головного управління ДФС у Запорізькій області) підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунено обставини, які зумовили її повернення.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник Головного управління ДФС у Запорізькій області) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення грошових сум повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська