Справа № П/320/1241/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/1241/20 Головуючий у 1 інстанції - Колеснікова І.С.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Кондрат Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2018 № Ф-5101-52У на суму 18 819, 54 грн., від 07.02.2019 № Ф-5101-52 на суму 18 276, 72 грн. та від 05.11.2019 № Ф-5101-52 на суму 15 819, 54 грн.;

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивачем без поважних причин пропущений десятиденний строк звернення з адміністративним позовом до суду, а тому даний позов необхідно залишити без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за положеннями п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Відтак, вказаний Закон є спеціальним для правовідносин, що виникли між сторонами, на підставі якого і необхідно обчислювати процесуальні строки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 цього Закону платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абзацами 4, 5, 6, 9 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Колегія суддів звертає увагу, що положення абзацу 5 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок.

Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 ч. 4 ст. 25 цього Закону, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 480/106/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору є вимоги Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2018 № Ф-5101-52У на суму 18 819, 54 грн., від 07.02.2019 № Ф-5101-52 на суму 18 276, 72 грн. та від 05.11.2019 № Ф-5101-52 на суму 15 819, 54 грн.

Відтак, з огляду на заявлені позовні вимоги, строк на подання адміністративного позову становить 10 днів та має обчислюватись з моменту надходження спірних вимог до позивача.

У ч. 3 ст. 123 КАС України зазначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 13.02.2020 звернувся до суду першої інстанції із даним адміністративним позовом відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі № П/320/1241/20 відкрито провадження, з мотивувальної частини котрої слідує, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з позовом з поважних причин, у зв`язку з чим строк звернення до суду підлягає поновленню. При цьому, суд першої інстанції залишив за собою право вирішити питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду під час розгляду справи після отримання від відповідача доказів надіслання (вручення) оскаржуваних вимог позивачу (у разі наявності таких доказів).

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем надано суду корінці вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5101-52У від 17.11.2018 № Ф-5101-52 від 07.02.2019, № Ф-5101-52 від 05.11.2019, а також докази їх направлення (вручення) позивачу.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувані вимоги про сплату боргу надсилалась контролюючим органом позивачу рекомендованим повідомленням за адресою: 19223, Черкаська область, Жашківський район, с. Побійна.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно із відміткою Білоцерківського РВ ГУ МВС України в Київській області на стор. 12 паспорта позивача (а.с. 8 зворот), вона з 05.07.2012 зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин не проживала за адресою: 19223, Черкаська область, Жашківський район, с. Побійна, за якою відповідач у справі направляв їй спірні вимоги та не могла їх отримувати.

Щодо дати коли позивач ознайомилась з оскаржуваними вимогами, колегія суддів зазначає наступне.

Головним державним виконавцем Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області прийнято постанову від 11.05.2019 № 59081290 про відкриття виконавчого провадження відносно позивача на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5101-52У від 17.11.2018.

Адвокатом Зайцевим В.С., з яким позивачем 14.01.2020 укладено договір № 3/01/2020 про надання правової допомоги, на адресу Головного управління ДПС у Черкаській області направлено адвокатський запит про надання, зокрема, належним чином завірених копії вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5101-52У від 17.11.2018, № Ф-5101-52 від 07.02.2019 та № Ф-5101-52 від 05.11.2019, а також доказів на підтвердження направлення та вручення позивачу.

Супровідним листом від 24.01.2020 № 2044/23-00-10-01-014 Головним управлінням ДПС у Черкаській області надіслано на вказаний запит копії документів на 12 аркушах.

Позивачем додано до позовної заяви копії оскаржуваних вимог та копію поштового відправлення № 885, яким Головним управлінням ДПС у Черкаській області надіслано відповідь на адвокатський запит, та яке отримано адвокатом Зайцевим В.С. 03.02.2020.

При цьому, даний позов про оскарження вимог Головного управління ДПС у Черкаській області подано до суду першої інстанції 13.02.2020, про що свідчить відмітка суду першої інстанції (а.с. 2).

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з позовом з поважних причин, у зв`язку з чим строк звернення до суду підлягає поновленню.

Більше того, відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відтак, рішення суду про залишення позовної заяви без розгляду є передчасним, оскільки застосовані судом першої інстанції наслідки не були пропорційні, обмежили право доступу до суду і стали перешкодою для захисту прав позивача

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції відносно пропуску позивачем строку на звернення до суду з адміністративним позовом та необґрунтованості залишення його без розгляду, а тому зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 -скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 15.07.2020.