Справа № 1.380.2019.003591
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003591
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Ікавого М.Р.,

відповідачів Шопіної Ю.О., Герасимюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач-1, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - відповідач-2, ГУ МВС України у Львівській області), в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії у вигляді відмови МВС України, вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом №15/2-2596 від 08.07.2019, призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 в сумі 252 600 грн;

- зобов`язати ГУ МВС України у Львівській області повторно надіслати МВС України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- зобов`язати МВС України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 17.06.2017 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, в сумі в сумі 252 600 грн без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до ГУ МВС України у Львівській області для проведення виплати;

- зобов`язати ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 в сумі 252 600 грн без вирахування раніше виплаченої суми.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив службу у Львівському державному університеті внутрішніх справ та звільнений у відставку згідно з наказом від 18.02.2005 №36 о/с, на підставі статті 65 пункту «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. ОСОБА_1 вперше оглянутий на кардіологічній МСЕК № 2 04.05.2005, інвалідом не визнаний, йому встановлено 30% професійної втрати працездатності з приводу захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно до акту огляду МСЕК від 07.06.2017 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС. З метою отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до ректора Львівського державного університету внутрішніх справ та подав усі необхідні документи. Листом від 08.07.2019 №15/2-2596 відмовлено у виплаті одноразової допомоги. Відмова обґрунтована тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, що не дає права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі. Вказує, що Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. Окрім того, вказаним Порядком не встановлено обмежень щодо виплати одноразової допомоги у разі встановлення інвалідності у строк більший, ніж два роки з дня первинного встановлення інвалідності. Також зазначив, що норми вказаного Порядку не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлюють обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Оскільки позивачу встановлена третя група інвалідності в строк більше двох років після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у повному обсязі без урахування раніше виплаченої йому суми такої допомоги.

МВС України щодо задоволення позову заперечило з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у правомірності оскарженої відмови. З набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 07.11.2015, Закон України «Про міліцію» втратив чинність. Тому судом при розгляді даної справи не можуть братись до уваги доводи позивача, що ґрунтуються на нормах Закону України «Про міліцію». Первинний огляд позивача відбувся 13.12.2005 з установленням 30 % втрати працездатності, у зв`язку з чим ОСОБА_1 виплачено кошти в розмірі 2 550 грн. Вдруге позивача оглянуто 07.06.2017 з установленням III групи інвалідності та відповідного ступеня втрати працездатності. Оскільки між первинним оглядом та повторним оглядом МСЕК пройшло 12 років, то, ураховуючи норми Порядку та умовам призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, відсутні підстави для виплати спірної допомоги. Питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення спірної грошової допомоги носить дискреційний характер. Окрім того, оскільки позивач не перебував у службових (трудових) відносинах безпосередньо з МВС України, то виплату такої допомоги повинна здійснювати ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області.

ГУ МВС України у Львівській області обов`язку щодо надання відзиву на позовну заяву не виконало.

Ухвалою суду від 15.10.2019 позовна заява, подана без додержання вимог встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою судді від 28.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

Міністерством внутрішніх справ України 22.11.2019 надіслано відзив на позовну заяву (вх.№43729) та клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (вх. №43730).

Ухвалою від 26.11.2019 клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено та встановлено участь відповідача Міністерства внутрішніх справ України в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Ухвалою від 11.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.01.2020.

ОСОБА_1 23.12.2019 подано заяву про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви (вх. 49575).

Судове засідання 21.01.2020 відкладено для підтвердження представником відповідача повноважень на здійснення представництва у суді до 25.02.2020.

В судове засідання 25.02.2020 сторони, належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, не з`явились.

Судові засідання 25.03.2020, 14.04.2020, 06.05.2020 відкладались за клопотаннями представника відповідача, мотивованими встановленням Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом від 18.02.2005 № 56 о/с «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_1 /С-529479/ - начальника курсу факультету № 2, звільнено з органів внутрішніх справ у відставку по статті 65 пункт «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з виплатою компенсації за невикористану відпустку в період служби з 01.01.2005 по 18.02.2005 (00 років 01 місяць 17 днів) з розрахунку 45 діб за вислугу років, яка станом на 18.02.2005 складала: у календарному обчисленні 26 років 00 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні не мав. Для виплати вихідної грошової допомоги 26 років 00 місяців 02 дні. Підстава: рапорт майора міліції ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вперше оглянутий на кардіологічній МСЕК № 2 04.05.2005, за результатами огляду інвалідом не визнаний, однак йому встановлено 30% професійної втрати працездатності з приводу захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказаний факт сторонами не заперечується.

ОСОБА_1 13.12.2005 проведено виплату страхової суми у розмірі 2550,00 грн за державним особистим страхуванням військовослужбовців на підставі встановленої МСЕК 30% втрати працездатності, що підтверджується листом Львівської обласної дирекції від 19.12.2017 № 1390/1297 .

За результатами освідчення ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 діагностовано причинний зв`язок захворювання: пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджено довідкою від 31.01.2017 № 3.

Обласною МСЕК №1 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності по життєво за захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС, підтвердженням чого є довідка серії 12 ААА № 002507 та виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.06.2017 №359953.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, серії 12 ААА від 07.06.2017 № 002507 встановлено ступінь втрати професійної працездатності позивача 50% по причині захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС.

Зазначені вище обставини підтверджуються також листом Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 16.11.2017 № 28.

З метою одержання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до ректора Львівського державного університету внутрішніх справ із заявою (рапортом) про проведення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності. До вказаної заяви (рапорту) надано відповідні підтверджуючі документи.

МВС України скеровано Ліквідаційній комісії ГУ МВС України у Львівській області лист від 05.03.2018 № 15/2-789, яким за результатами розгляду Департаментом фінансово-облікової політики МВС України доопрацьовані матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернуто як такі, що не відповідають вимогам законодавства. З листа слідує, що ОСОБА_1 відмовлено у грошовій допомозі в більшому розмірі на підставі пункту 4 Порядку та умовам призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, у зв`язку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Вказана відмова була оскаржена в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі № 813/3318/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №857/2265/19, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015№ 850, вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом від 05.03.2018№ 15/2-789.

Зобов`язано ГУ МВС України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015№ 850.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи ОСОБА_1 для призначення йому одноразової грошової допомоги, з врахуванням висновків суду, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015№ 850 відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015№ 850.

На виконання вказаного рішення позивачем повторного подано заяву (рапорт) звернувся до ректора Львівського державного університету внутрішніх справ із заявою (рапортом) про проведення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому Львівською обласною МСЕК № 107.06.2027 третьої групи інвалідності та 50% втрати працездатності. До вказаної заяви (рапорту) надано відповідні підтверджуючі документи.

МВС України скеровано Ліквідаційній комісії ГУ МВС України у Львівській області лист від 08.07.2019 № 15/2-2596, яким повідомлено, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі № 813/3318/18, розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та у зв`язку з тим, що з дати первинного огляду ОСОБА_1 МСЕК пройшло більше 2 років, то за умовами пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, це не дає йому права на отримання доплати такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Дії МВС України у вигляді відмови у призначенні і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, оформлені листом від 08.07.2019 № 15/2-2596, зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

02.07.2015 прийнято Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII), згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом № 580-VIII порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (далі - Закон №565-XII) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року (далі - Порядок № 850).

Так, відповідно до частини 6 статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 7 статті 23 Закону №565-XII у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пунктом 14 Порядку № 850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Наведеними вище правовими нормами передбачено два альтернативних варіанта прийняття рішень: призначення або відмова у призначенні грошової допомоги.

Таким чином, за особами, які проходили службу в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Законом № 565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє особу права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

При цьому вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 25.10.2019 у справі №822/6326/15.

Суд також зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані із реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності, не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Таким чином, з дати встановлення ІІІ групи інвалідності (07.06.2017) у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 6 статті 23 Закону №565-XII.

Як вже зазначалось, 04.05.2005 ОСОБА_2 , встановлено 30% професійної втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ без встановлення інвалідності. У зв`язку з чим йому було виплачено страхову суму у розмірі 2550,00 грн за державним особистим страхуванням військовослужбовців.

Натомість 07.06.2017 позивачу вперше встановлено III групу інвалідності та 50% втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС.

Судом встановлено, що відповідач-1, відмовляючи у призначені та виплаті такої допомоги керувався положеннями пункту 4 Порядку №850, якими передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд звертає увагу, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пунктом 14 Порядку № 850 і наведено по тексту рішення вище. Тому відмова відповідача-1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 4 цього Порядку є протиправною.

Окрім цього, аналіз положень пункту 4 Порядку № 850 дає підстави стверджувати, що у разі установлення працівникові міліції інвалідності вперше одноразова грошова допомога виплачується у повному розмірі в залежності від групи інвалідності і не зменшується на суму раніше виплаченої допомоги.

Зменшення виплати одноразової грошової допомоги на раніше виплачену суму відбувається у разі встановлення за результатами повторного огляду вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності.

Оскільки ОСОБА_1 інвалідність вперше встановлено при повторному огляді 07.06.2017, то одноразова грошова допомога повинна бути виплачена у повному розмірі та без з урахування раніше виплаченої суми.

Таким чином, встановлення 07.06.2017 ОСОБА_1 III групи інвалідності та 50% втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС, свідчить про настання передбачених Порядком №850 підстав, з якими законодавець пов`язує виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому для ІІІ групи інвалідності - 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Станом на 07.06.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становив 1 684 грн.

Отже одноразова грошова допомога при встановленні ІІІ групи інвалідності становить 252 600 грн (1 684 х 150).

За встановлених судом фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, ОСОБА_1 як особа, якій встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС, має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 252 600 грн.

Ураховуючи викладене, дії МВС України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оформленої листом від 08.07.2019 №15/2-2596, порушують право позивача на таку допомогу, тому їх слід визнати протиправними, задовольнивши першу з позовних вимог.

Стосовно доводів відповідача-1 щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів вчинити дії про втручання у дискреційні повноваження, суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», зазначив, що «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи що друга-четверта позовні вимоги є похідними від першої позовної вимоги, а також обставини справи, суд вважає, належним способом захисту порушеного права позивача буде: зобов`язати ГУ МВС України у Львівській області повторно надіслати МВС України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов`язати МВС України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 07.06.2017, відповідно до Порядку №850 в сумі 252 600 грн, без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати та зобов`язання ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку №850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 07.06.2017, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 в сумі 252 600 грн без вирахування раніше виплаченої суми.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі вказаного обов`язку не виконали, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності не призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідачів, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що такі не відповідають визначеним частиною 2 статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідачів у спірних правовідносинах та порушують право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити повністю.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для його відшкодування відповідно до частини першої статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця,10, м. Київ, 01601, ), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця,10, м. Київ, 01601, ) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 в сумі 252 600 грн, оформленої листом від 08.07.2019 №15/2-2596.

Зобов`язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України (вул. Богомольця,10, м. Київ, 01601, ) документи для призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця,10, м. Київ, 01601, ) прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 07.06.2017, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 в сумі 252 600 грн, без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати.

Зобов`язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 07.06.2017, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 в сумі 252 600 грн без вирахування раніше виплаченої суми.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 24 липня 2020 року.

Суддя О.П. Хома