Справа № 320/4294/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м.Київ № 320/4294/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, що оформлене листом від 11.07.2019 про відмову у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідачем протиправно відмовлено у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї. Вважає, що обґрунтування, які покладені в основу спірного рішення є недостовірна інформація про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На думку ОСОБА_1 відповідачем проігноровано, що постановами від 14.12.2017 Бориспільського міськрайонного суду позивач звільнений від адміністративної відповідальності згідно ст.ст. 22, 33 КУпАП, а також від 20.04.2018 про закриття провадження, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У судове засідання учасники справи не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Керуючись приписами даної статті суд вважає за можливе подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 розгляд справи розпочато за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 25.07.1998.

На підставі дозволу № НОМЕР_3, виданого Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області 30.03.2013, позивачу надано дозвіл на носіння та зберігання мисливської гладкоствольної зброї "ТОЗ-34", 12 калібру НОМЕР_4

29.12.2017 ОСОБА_1 до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області було подано заяву про прийняття на зберігання мисливської гладкоствольної рушниці "ТОЗ-34", 12 калібр № НОМЕР_4.

14.12.2017 постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/10060/17 у справі про адміністративне правопорушення по притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності, оголошено письмове зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито.

30.01.2018 постановою Апеляційного суду Київської області у справі №359/10060/17 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2017, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з оголошенням йому письмового зауваження.

20.04.2018 постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/34/18 у справі про адміністративне правопорушення по притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

22.05.2018 постановою Апеляційного суду Київської області у справі №359/34/18 постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2018 щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

02.07.2018 відповідачем було винесено висновок про анулювання дозволу на зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї: "ТОЗ-34" 12 калібр, НОМЕР_4

Не погоджуючись з вказаним висновком позивач звернувся до суду та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Також постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

13.06.2019 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України в Київській області про отримання дозволу на придбання мисливської гладко ствольної зборої, однак рішенням у формі листа від 11.07.2019 йому було відмовлено.

Вважаючи вказане рішення у формі листа протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з такого.

Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон № 580) завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VІІІ від 02.07.2015 поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (далі - Інструкція № 622).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1644 від 29.12.2015 «Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів» наказано вжити організаційних заходів з реалізації Закону України № 901-VІІІ від 23.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї.

Також, Наказом № 1644 визначено, що до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених п. 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.10.1993 № 642 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 № 706 «Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.10.1993 за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.10.1993 за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13.06.2000 № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.10.2000 за № 696/4917.

Крім того, Національній поліції України наказано організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через: Департамент превентивної діяльності Національної поліції України; уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України; відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.

Отже, з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень застосовують норми Інструкції № 622.

Згідно з п. 1.3 Інструкції № 622 основними завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, бойових припасів до зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Також п.п. 7.7 глави 7 розділу I Інструкції № 622 передбачено, що контроль за зберіганням вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв, що належать громадянам, здійснюється органами поліції відповідно до законодавства. Перевірка порядку зберігання зброї громадянами проводиться дільничними офіцерами поліції не рідше одного разу на три роки. Про результати перевірки складається рапорт, який підшивається до особової справи власника зброї, пристрою. Вимоги працівників органів поліції щодо забезпечення схоронності вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, а також пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв, патронів до них є обов`язковими для її власників. При оформленні завдання дільничному офіцеру поліції допускається його заповнення як на кожного власника окремо, так і на групу власників за списком.

За приписами абз. 2 п. 5.1 глави 5 розділу 1 Інструкції № 622 органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі: наявності в особи медичних протипоказань до виконання вказаних функціональних обов`язків та володіння зброєю; наявності даних про систематичне (два чи більше разів) порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, скоєння насильства в сім`ї, що підтверджується документально; повідомлення такій особі про підозру або складення щодо такої особи повідомлення про підозру, яке не вручене внаслідок не встановлення її місця знаходження; наявності в особи судимості за злочин, яка не погашена або не знята в установленому порядку; відсутності довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування; відсутності права, визначеного актами законодавства, на придбання, зберігання і носіння пристроїв.

Отже, абз. 6 глави 4 розділу І Інструкції № 622 кореспондується з абз. 2 п. 5.1 глави 5 розділу І цієї Інструкції, а саме перелік підстав для не видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проведення їх перереєстрації, зазначені в абз. 2 п. 5.1 Інструкції № 622, також є переліком підстав для анулювання вказаних дозволів.

Відповідно до п. 5.1 глави 5 розділу І цієї Інструкції № 622 органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі:

наявності в особи медичних протипоказань до виконання вказаних функціональних обов`язків та володіння зброєю;

наявності даних про систематичне (два чи більше разів) порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, вчинення домашнього насильства, що підтверджується документально;

наявності вмотивованої постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

надходження від уповноваженого органу до УП ЦОУП, УП ГУНП інформації про повідомлення такій особі про підозру або інформації про складення щодо такої особи повідомлення про підозру, що не вручене через невстановлення її місцезнаходження;

наявності в особи судимості за злочин, яка не погашена або не знята в установленому порядку;

відсутності довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування;

відсутності права, визначеного актами законодавства, на придбання, зберігання і носіння пристроїв.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 14.12.2017 Бориспілського міськрайонного суду Київської області, 13.12.2017 в період часу з о 13 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності дітей, виражався в адресу своєї дружини ОСОБА_2 брутальною лайкою, погрожував фізичним насильством, наніс їй удар по голові мобільним телефоном? без тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, своїми діями вчинив психологічне насильство в сім`ї, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 050152 від 13.12.2017, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги особу порушника, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, оголосивши останньому усне зауваження.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 30.01.2018 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2017, отже, остання набрала законної сили.

Постановою Бориспілського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2018 встановлено, що 22.12.2017 близько 22-00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 виражався брутальною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_2 та намагався вчинити бійку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказаною постановою, яка набрала законної сили за результатами апеляційного оскарження, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази того, що позивач систематично (два чи більше разів) визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення насильства в сім`ї.

Отже, неодноразове порушення позивачем громадського порядку, що підтверджується постановами суду є підставою для відмови у видачі дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень довів суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.