Справа № 806/1382/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року

Київ

справа № 806/1382/18

провадження № К/9901/5970/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Кашпур О. В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), за участю третіх осіб - Громадської організації "Всеукраїнська асоціація арбітражний керуючих", Міністерства юстиції України, про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою арбітражного керуючого ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Полотнянка Ю. П., Загороднюка А. Г., Драчук Т. О.

І. Суть спору

1. У березні 2018 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ГТУЮ у Київській області), Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Дисциплінарна комісія), за участю третіх осіб - Громадської організації "Всеукраїнська асоціація арбітражний керуючих", Міністерства юстиції України, в якому просив:

1.1. визнати протиправними дії ГТУЮ у Київській області щодо складання висновків про наявність порушень під час виконання повноважень ліквідатора у справі № 1/36 "Б" про банкрутство ВАТ "Будівництво.Матеріали.Технології" арбітражним керуючим ОСОБА_1, що викладені в акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 26 вересня 2017 року № 57/17;

1.2. визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії від 01 листопада 2017 року, оформлене протоколом № 65/11/17, про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Дисциплінарної комісії, за наслідками розгляду подання від 11 жовтня 2017 року № 1036, ухвалене без врахування ступеню вини арбітражного керуючого та тяжкості вчиненого ним проступку.

2.1. Стверджує, що за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки безпідставно та протиправно зроблений висновок про наявність допущених позивачем порушень, які призвели до порушення прав та інтересів боржника і його кредиторів.

2.2. Крім того не було враховано, що позивач з об`єктивних причин (несвоєчасна передача повноважень від попереднього ліквідатора, передача майна боржника попереднім ліквідатором в оренду та на зберігання іншій особі, численні оскарження судового рішення про призначення ліквідатором, протиправні не допуски ліквідатора до майна боржника, тощо) не мав можливості вживати всіх необхідних заходів щодо захисту, інвентаризації, збереження майна боржника.

2.3. Разом з цим не враховано, що ліквідатором до початку перевірки були подані до суду та прийняті судом до розгляду позови щодо витребування майна боржника із чужого незаконного володіння.

2.4. Вважаючи рішення Дисциплінарної комісії від 01 листопада 2017 року, оформлене протоколом № 65/11/17 протиправним, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про його скасування.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва від 03 липня 2013 року № 1318/5 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

4. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29 березня 2016 року у справі № 1/36"Б" про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології" припинено повноваження ліквідатора Серебрякова О. В. та призначено ліквідатором цього ж товариства ОСОБА_1

5. 26 червня 2017 року Головне управління ДФС у Житомирській області як один із кредиторів Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології" звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії позивача як ліквідатора зазначеного товариства.

6. Так, за дорученням Міністерства юстиції України посадовими особами Головного територіального управління юстиції у Київській області проведено позапланову перевірку діяльності позивача як арбітражного керуючого, за результатами якої складено довідку від 15 вересня 2017 року.

7. Також з урахуванням наданих позивачем пояснень, Головним територіальним управління юстиції у Київській області 26 вересня 2017 року складено акт позапланової невиїзної перевірки, в якому зроблені висновки щодо порушень позивачем повноважень ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології", а саме:

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури не вжито жодних заходів, направлених на розірвання договору зберігання від 29 грудня 2014 року № 29/12 та договору оренди нерухомого майна боржника від 15 січня 2016 року, що є грубим порушенням вимог абзацу 2 частини першої статті 23, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури не вжито жодних заходів щодо захисту майна боржника, що є грубим порушенням вимог абзацу 2 частини п`ятої статті 3-1, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури не прийнято до свого відання майно боржника, не вжито заходів по забезпеченню його збереження, що є грубим порушенням вимог абзацу 2 частини першої статті 25, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури не виконані функції з управління та розпорядження майном боржника, що є грубим порушенням вимог абзацу 3 частини першої статті 25, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури не проведено інвентаризацію та оцінку майна банкрута, що є грубим порушенням вимог абзацу 4 частини першої статті 25, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури не сформовано ліквідаційну масу банкрута, що є грубим порушенням вимог абзацу 7 частини першої статті 25, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

з моменту призначення (29 березня 2016 року) запити до компетентних установ та організацій, що здійснюють реєстрацію майна, направлені лише 07 липня 2017 року, що є грубим порушенням вимог частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV;

в межах встановленого строку ліквідаційної процедури у встановленому порядку не реалізовано майно банкрута для задоволення вимог кредиторів, що є грубим порушенням вимог абзацу 15 частини першої статті 25, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV.

8. 11 жовтня 2017 року на підставі висновків, викладених в акті перевірки від 26 вересня 2017 року, департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України відповідно до вимог пункту 7.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5, внесено подання до Дисциплінарної комісії для розгляду.

9. За результатами розгляду поданих матеріалів Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), на своєму засіданні 01 листопада 2017 року застосувала до позивача як арбітражного керуючого дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

10. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

10.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оформленого протоколом від 01 листопада 2017 року № 65/11/17.

10.2. В решті позову - відмовлено.

11. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо складання висновків про наявність в його діях порушень задоволенню не підлягають, оскільки висновки, викладені в акті перевірки від 26 вересня 2017 року не містять жодних обов`язкових приписів для позивача, а тому не порушують його прав свобод або законних інтересів. Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню, оскільки в оскаржуваному рішенні не наведені жодні обґрунтування щодо тяжкості вчиненого позивачем проступку.

12. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в позові відмовлено.

13. Сьомий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку, що рішення Дисциплінарної комісії від 01 листопада 2017 року, оформлене протоколом № 65/11/17 щодо застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення прийняте у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, а також з урахуванням тяжкості вчиненого позивачем проступку.

IV. Касаційне оскарження

14. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а постанову суду першої інстанції - залишити в силі.

15. В обґрунтування касаційної скарги вказує на недослідження судом апеляційної інстанції доказів у справі, оскільки позивачем вживалися всі необхідні заходи в межах встановленого строку ліквідаційної процедури.

15.1. Стверджує, що кожне з наведених в акті порушення обґрунтоване нормою, яка передбачає, що при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаній діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Тобто відповідно до буквального змісту всі порушення, зазначені в акті, узагальнюються, що свідчить про відсутність конкретизації дій, які саме має вчиняти арбітражний керуючий.

16. Представник ГТУЮ у Київській області подав відзив на касаційну скаргу, в якій, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

18. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

19. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

20. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

22. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Правова основа діяльності арбітражних керуючих врегульована Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ в редакції Закону від 30 червня 1999 року № 784-XIV, відповідно до його Прикінцевих положень, його положення застосовуються арбітражними судами при розгляді справ про банкрутство, провадження у яких порушено після 01 січня 2000 року (далі - Закон № 784-XIV), за змістом статті 1 якого арбітражний керуючий - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали арбітражного суду. Одна і та ж особа може виконувати функції арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону. У разі коли арбітражному суду не запропоновано кандидатуру арбітражного керуючого у встановленому цим Законом порядку арбітражний суд має право призначити арбітражним керуючим працівника державного органу з питань банкрутства за поданням останнього.

24. Відповідно до статті 22 Закону № 784-XIV, у випадках, передбачених цим Законом, арбітражний суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Арбітражний суд може продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом.

25. Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 784-XIV ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

26. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22 грудня 2011 року № 4212-VI, який набрав чинності 19 січня 2013 року, зазначений Закон було викладено у новій редакції. Зокрема, введеною в дію статті 105, 107, 109 Закону, якими передбачена відповідальність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та дисциплінарні стягнення.

27. За приписами частини першої статті 105 Закону в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI, дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

28. Згідно зі статтею 107 Закону в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

29. Відповідно до статті 109 Закону в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

30. Аналогічні положення містяться й в діючій редакції Закону.

31. Організація та порядок проведення державним органом з питань банкрутства перевірок діяльності арбітражних керуючих, а також порядок накладання на них дисциплінарних стягнень за результатами заходів контролю визначений Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1284/5).

32. Так, за змістом розділу ІІ Порядку № 1284/5 встановлено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:

проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого;

надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень;

складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Строк проведення перевірки не може перевищувати для позапланової - трьох робочих днів.

33. Відповідно до пунктів 5.1., 5.4., підпункту 5.4.3. пункту 5.4. Порядку № 1284/5, в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

Довідка за результатами перевірки складається з вступної, описової та резолютивної частин.

У резолютивній частині Довідки комісією підсумовуються результати перевірки та зазначаються, окрім іншого, у разі встановлення під час проведення перевірки порушень вимог законодавства - порушення та посилання на структурні елементи нормативно-правового акта, який порушено.

34. Згідно з пунктами 6.3, 6.6., підпунктами 6.6.2., 6.6.3. пункту 6.6. Порядку № 1284/5, комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого (додаток 8) (далі - акт перевірки) протягом: двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень; двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки.

Акт перевірки складається з вступної, описової та резолютивної частин.

В описовій частині акта перевірки містяться інформація про виявлені під час перевірки порушення, які наводяться відповідно до резолютивної частини Довідки, оцінка пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, та усунення арбітражним керуючим зазначених у Довідці порушень. У разі якщо територіальний орган з питань банкрутства було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу, описова частина акта перевірки повинна містити інформацію з Висновку.

У резолютивній частині акта перевірки комісією з урахуванням Довідки та пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, або усунених порушень, а також Висновку (у разі якщо територіальний орган з питань банкрутства було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу) робиться висновок щодо наявності (відсутності) порушень законодавства з питань банкрутства в діяльності арбітражного керуючого.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині акта перевірки не вказуються.

У резолютивній частині акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

35. Відповідно до пункту 7.1. Порядку № 1284/5, підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

VI. Позиція Верховного Суду

36. Системний аналіз статей 105, 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що арбітражний керуючий може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається винне невиконання або неналежне виконання ним своїх обов`язків. Накладення дисциплінарного стягнення на арбітражного керуючого здійснюється на підставі рішення Міністерства юстиції України, який є державним органом з питань банкрутства, за поданням Дисциплінарної комісії і при визначенні його виду враховується ступінь вини, тяжкість вчиненого проступку, наявність раніше застосованих дисциплінарних стягнень, а також інші обставини вчинення арбітражним керуючим порушення.

37. Предметом спору у цій справі є рішення Дисциплінарної комісії від 01 листопада 2017 року, оформлене протоколом № 65/11/17, в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі відповідного подання від 11 жовтня 2017 року № 1036.

38. Як встановлено судами, порушення, які слугували підставою для застосування до позивача оскаржуваного дисциплінарного стягнення зводяться до неприйняття позивачем як ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології" в межах встановленого строку ліквідаційної процедури до свого відання майна боржника, невиконання функцій з управлінням і розпорядження таким майном, непроведення його інвентаризації та оцінки, невжиття жодних заходів щодо захисту майна боржника, несформування ліквідаційної маси майна банкрута та її реалізації, які зумовлені не вжиттям позивачем жодних заходів, направлених на розірвання договору зберігання від 29 грудня 2014 року № 29/12 та договору оренди нерухомого майна боржника від 15 січня 2016 року.

39. Судами встановлено, що відповідно до вказаних договору зберігання від 29 грудня 2014 року № 29/12 та договору оренди нерухомого майна боржника від 15 січня 2016 року все майно ліквідованого Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології" передано відповідно на зберігання та в оренду Приватному підприємству "Альянс".

40. Зазначені договори укладені відповідно з терміном їх дії до 29 грудня 2016 року та 15 січня 2017 року до призначення позивача ліквідатором Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології".

41. Суд апеляційної інстанції зауважив, що позивачем за період з 29 березня 2016 року, тобто з моменту призначення ліквідатором Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології" не прийнято до свого відання майна товариства, не вжито заходів по забезпеченню його збереження, не здійснено заходів щодо захисту майна боржника, не здійснено інвентаризацію та оцінку майна банкрута, та як наслідок, не сформовано ліквідаційну масу банкрута, а відтак арбітражним керуючим у встановленому законом порядку не виконано функції з управління та розпорядження майном банкрута, що й відповідно не реалізовано майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів. З метою пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, позивачем у липні 2017 року було направлено запити до відповідних установ та організацій, тобто через 15 місяців після призначення арбітражного керуючого ліквідатором товариства, що свідчить про відсутність реалізації майно банкрута для задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку та в межах строку ліквідаційної процедури, що є порушенням прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника та, як наслідок свідчить про порушення позивачем абзацу 15 частини першої статті 25, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV.

42. Так, положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ в редакції Закону від 30 червня 1999 року № 784-XIV, відповідно до його Прикінцевих положень, застосовуються арбітражними судами при розгляді справ про банкрутство, провадження у яких порушено після 01 січня 2000 року.

43. Як встановлено судами, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06 лютого 2006 року відкрито провадження про визнання Відкритого акціонерного товариства "Будівництво. Матеріали. Технології" банкрутом, а ухвалою того ж суду від 14 грудня 2007 року відкрито ліквідаційну процедуру.

44. Повноваження ліквідатора, передбачені статтею 25 Закону в редакції від 30 червня 1999 року № 784-XIV, вказаного товариства у період з 14 грудня 2007 року по 29 березня 2016 року здійснювали інші особи, але ліквідаційна маса майна не була сформована, майно не було реалізовано ні до призначення позивачем ліквідатором, ні на час розгляду справи в суді.

45. Верховний Суд зауважує, що у складених відносно позивача довідці від 15 вересня 2017 року та акті перевірки від 26 вересня 2017 року зазначено про порушення ОСОБА_1 абзацу 2 частини п`ятої, частини шостої статті 3-1, абзацу 2 частини першої статті 23, абзацу 2, 3, 4, 6, 7, 15 частини першої статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV.

46. Водночас зазначена редакція Закону взагалі не містила статті 3-1 оскільки Закон доповнено статтею 3-1 Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 07 березня 2002 року № 3088-III.

47. Крім того, стаття 23 Закону в редакції в редакції від 30 червня 1999 року № 784-XIV визначала наслідки визнання боржника банкрутом, а абзац 2 частини першої статті 23 Закону у вказаній редакції визначав, що з дня прийняття арбітражним судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу.

48. За такого правового врегулювання, взагалі незрозуміло, яким чином позивач міг грубо порушити приписи абзацу 2 частини п`ятої, частини шостої статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-XIV, якої у вказаній редакції не існувало.

49. Разом з цим, незрозуміло, що саме з абзацу 2 частини першої статті 23 Закону грубо порушено позивачем, що спричинило грубе порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

50. Проте суд апеляційної інстанції не звернув уваги на наведене.

51. Натомість суд першої інстанцій дійшов висновку про необґрунтованість рішення Дисциплінарної комісії від 01 листопада 2017 року, оформлене протоколом № 65/11/17, з підстав ненаведення у рішенні жодного обґрунтування щодо тяжкості вчиненого позивачем проступку, хоча така необхідність прямо вказана у частині другій статті 109 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з якої висновується, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

52. Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив частково позовні вимоги.

53. Сьомий апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.

54. З огляду на викладене та, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року підлягає скасуванню, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року - залишенню в силі.

Керуючись пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 806/1382/18 скасувати.

3. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі № 806/1382/18 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

О. В. Кашпур