Справа № 420/7601/19
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7601/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника відповідача - Арутюнян Е.Ю. (за довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 грудня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним і скасувати рішення (у формі листа) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 16.08.2019 року №Д-9582/0-4851/0/37-19, яким учаснику АТО ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,0883 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:3686;

2. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області затвердити учаснику АТО ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва площею 0,0883 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Кіровоградської області, кадастровий номер :01:002:3686;

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області моральну шкоду на користь ОСОБА_1 у розмірі 1 гривні.

Ухвалою від 20 грудня 2019 року судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України даний адміністративний позов залишено без руху та надано п`ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

09 січня 2020 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог (вх.№2345/20) повернуто позивачу без розгляду.

07 лютого 2020 року від позивача до суду за вх.№5575/20 надійшла заява про збільшення позовних вимог (з доказами направлення відповідачу), у якій просив доповнити позовну заяву вимогою: визнати протиправним і скасувати рішення (у формі наказу) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.01.2020 року №15-21/13-20-СГ, яким учаснику АТО ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,0883 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:3686.

Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог (вх.№5575/20).

В обґрунтування позовних вимог позивачем в адміністративному позові зазначено, що позивач подав заяву до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, до якого було надано усі необхідні документи, що підтверджують право позивача на отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Заява отримана Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 17.07.2018 року. ОСОБА_1 , не отримавши результату розгляду заяви, уклав договір на розробку проекту землеустрою та письмово повідомив розпорядника земель - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про початок розробки проекту землеустрою, розроблено проект землеустрою, погоджено його з суміжними землекористувачами, погоджено з земельним відомством. Ділянку внесено до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер :01:002:3686. 31.07.2019 року позивачем написана заява про затвердження проекту землеустрою, до заяви додано: повний примірник проекту землеустрою - 101 аркуш; витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі - 5 аркушів; копія рішення суду по справі №1540/4630/18 - 9 аркушів; копія Наказу «Про надання дозволу» від 05.06.2019 року - 1 аркуш; копія листа від 08.07.2019 року - 2 аркуша. За результатом розгляду заяви, позивач отримав лист-відмову від 16.08.2019 року, зареєстрована №Д-9582/0-4851/0/37-19 у затвердженні проекту землеустрою. Позивач вважає, що компетенція Головного управління Держгеокадастру полягає лише в наданні земельної ділянки. Протиправно надавати відмову з підстав, які ґрунтуються на недоліках змісту, форми, завдань та положень проекту землеустрою, за умови наявності позитивного висновку про його погодженні проект землеустрою. Позивач зазначає. що кожен громадянин, стикаючись з Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області зазнає душевних страждань, коли отримує відмову в затвердженні проекту землеустрою, оскільки процедура оформлення права власності тривала і потребує часу, різних погоджень, контролю процесу. Наявна повна безкарність, халатність, перевищення влади та зловживання своїм службовим становищем.

У заяві про збільшення позовних вимог (вх.№5575/20) позивач зазначає, що ним було повторно подано через центр надання адміністративних послуг Світловодської райдержадміністрації Кіровоградської області заяву про затвердження проекту землеустрою, однак ним отримано наказ про відмову в затвердженні проекту землеустрою від 02.01.2020 року за №15-21/13-20-СГ.

07 лютого 2020 року до суду від відповідача за вх.№5543/20 надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначає, що на адресу Головного управління надійшла заява від 09.07.2018 (реєстр. номер Д-9754/0/36-18 від 18.07.2018) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,08 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту). За результатами розгляду клопотання, Головним управлінням була надана відповідь позивачу листом від 17.08.2018 за № Д-9754/0-5940/0/37-18. 28 листопада 2018 року Одеський окружний адміністративний суд розглянув справу № 1540/4630/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та прийняв рішення, яким позов задовольнив частково. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 16 травня 2019 року у справі № 1540/4630/19 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області залишив без задоволення. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 1540/4630/18 Головним управлінням прийнято наказ від 05.06.2019 № 15-3021/13-19-СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач вказує, що принципу мовчазної згоди не було, так як ОСОБА_1 звернувся до Головного управління з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою 09.07.2018 (реєстр, номер Д-9754/0/36-18 від 18.07.2018) і отримав відмову від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 17.08.2018 № Д-9754/0-5940/0/37-18. Головне управління надало відповідь позивачу у встановлений термін ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Позивач звернувся на адресу Головного управління з заявою (реєстр. номер Д-9582/0/36-19 від 05.08.2019) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:3686 площею 0,0883 га, для ведення індивідуального садівництва на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту). За результатами розгляду заяви, Головним управлінням, надана відповідь позивачу за вих. № Д-9582/0-4851/0/37-19 від 16.08.2019. В поданій на розгляд документації із землеустрою виявлено що документація із землеустрою не відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій», а саме: відсутнє рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,0883 га. Враховуючи вищевикладене Головне управління відмовило у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивачем не представлено доказів на підтвердження душевних страждань, моральних страждань, переживань, що були заподіяні органом Держгеокадстру, а також доказів, що моральна шкода заподіяна саме з вини відповідача, а також не представлено відповідного розрахунку.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

17 лютого 2020 року до суду від позивача за вх.№6907/20 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач з посиланням на рішення суду по справі №1540/6430/18 заперечує щодо доводів відповідача, наведених у відзиві на позов.

02 березня 2020 року до суду від відповідача за вх.№9381/20 надійшли заперечення, у яких відповідач зазначає, що не погоджується з доводами позивача щодо застосування принципу мовчазної згоди.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/7601/19 до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, однак 08.07.2020 року за вх. №ЕП/10541/20 подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 09 липня 2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою, яка зареєстрована у відповідача 18.07.2018 року за вхідним №Д-9754/0/36-18, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі у власність в межах норми безкоштовної приватизації громадянином України - учасником АТО, орієнтовною площею 0,08 га. для ведення садівництва на території Таїровської селищної ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення (т.2 а.с. 32).

До вказаної заяви позивачем було подано: копію паспорта громадянина України та копію ідентифікаційного коду; копію довідки про безпосередню участь в АТО (т.2 а.с.35); копію посвідчення учасника АТО (т.2 а.с.36); згоду на збір та обробку персональних даних (т.2 а.с.37); графічний додаток із зазначенням бажаного місця розташування (т.2 а.с.33); графічний додаток з Публічної кадастрової карти (т.2 а.с.34).

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області листом за вих. №Д-9754/0-5940/0/37-18 від 17.08.2018 року ОСОБА_1 надано відповідь, у якій зазначено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» передбачено, що Держгеокадастр повинен забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціону) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). В листі зазначено, що на виконання вищезазначеного розпорядження Головним управлінням здійснено заходи відносно інформування відповідної об`єднаної територіальної громади щодо звернення заявника. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з відсутності рішення вказаного органу місцевого самоврядування, Головне управління відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т.2 а.с. 38-39).

Позивач, не погодившись з такою відповіддю відповідача оскаржив її до Одеського окружного адміністративного суду, яким 28 листопада 2018 року по справі №1540/4630/18 прийнято рішення, яке залишено у силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного сулу від 16 травня 220 року, та яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо ненадання адміністративної послуги по заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 від 09.07.2018 року відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України «Про адміністративні послуги». Визнано протиправним та скасуовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладене в листі від 17.08.2018 року № Д-9754/0-5940/0/37-18 «Про надання відповіді», яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,08 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту). У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на його користь моральної шкоди у розмірі мінімальної заробітної плати - відмовлено.

05 червня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було прийнято наказ №15-3021/13-19-СГ «Про надання дозволу» (т.1 а.с.126, т.2 а.с.41), яким на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року у справі №1540/4630/18 (т.1 а.с.116-125) та Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року №308, надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення держаної власності, розташованої на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнований розмір земельної ділянки 0,08 га., із цільовим призначенням - для ведення садівництва.

ОСОБА_1 01.08.2019 року направив до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області засобами поштового зв`язку заяву від 31.07.2019 року, яка зареєстрована у відповідача 05.08.2019 року за вхідним №Д-9582/0/36-19, в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати безоплатно у власність в межах норм безкоштовної приватизації земельну ділянку площею 0,0883 га. для індивідуального садівництва на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3686 (т.1 а.с.108-109, т.2 а.с.42).

До вказаної заяви згідно опису поштового відправлення (т.1 а.с.110) було додано наступні документи:

- повний примірник проекту землеустрою на 101 аркуші (т.1 а.с.91-94);

- витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на 5 аркушах (т.1 а.с.101-105);

- копію рішення суду по справі №1540/4630/18 на 9 аркушах;

- копію наказу «Про надання дозволу» на 1 аркуші;

- копію листа від 08.07.2019 року на 2-х аркушах.

16 серпня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було направлено ОСОБА_1 лист №Д-9582/0-4851/0/37-19 «Про надання відповіді» (т.1 а.с.113, т.2 а.с.43), в якому зазначено, що в поданій на розгляд документації із землеустрою виявлено, що документація із землеустрою не відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій», а саме: відсутнє рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,0883 га. Враховуючи вищевикладене Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовляє у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, позивачем 11.12.2019 року було подано через центр надання адміністративних послуг Світловодської райдержадміністрації Кіровоградської області заяву про затвердження проекту землеустрою (т.1 а.с.152-154), до якої було додано наступні документи: повний примірник проекту землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, копію рішення суду по справі №1540/4630/18, копію наказу «Про надання дозволу», копію листа управління в Овідіопольському районі від 08.07.2019 року, копію заяви від 31.07.2019 року, копію листа-відмови від 16.08.2019 року, лист-відповідь Держгеокадастру від 07.11.2019 року та лист-відповідь Держгеокадастру від 24.10.2019 року.

Вказана заява з додатками отримана Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 18.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.155).

02 січня 2020 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було прийнято наказ №15-21/13-20-СГ (т.1 а.с.158), яким відповідно до статей 15-1, 20, 22, 118, 122, 186-1, 198 Земельного кодексу України, Законів України «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр», Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376, Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11,2016 №308 (у редакції відповідно до наказу Держгеокадастру від 12.11.2019 № 285), наказано відмовити ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, розмір земельної ділянки 0,0883 га, кадастровий номер :01:002:3686, із цільовим призначенням для ведення садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: відсутність рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на загальну площу 0,0883 га.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 2,3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. «в» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва в розмірі не більше 0,12 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 6, 7, 8 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому системний аналіз ст. 118 Земельного кодексу України дає підстави вважати, що нею встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року по справі №545/808/17.

Таким чином, суд доходить висновку, що розглядаючи заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою, яка отримана відповідачем 18.07.2018 року, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області порушило місячний строк її розгляду, визначений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки наказ «Про надання дозволу» №15-3021/13-19-СГ було прийнято лише 05 червня 2019 року на підставі рішення суду.

Відповідно до абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вбачається з переліку документів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі громадянину ОСОБА_1 для індивідуального садівництва, розроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 направлялось Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області повідомлення про початок розробки землеустрою з копією договору про розробку проекту землеустрою.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем правомірно, у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України здійснено розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 4-8 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.01.2019 року №44/82-19 (т.1 а.с.94) погоджено проект землеустрою замовника ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області загальною площею 0,0883 га.

Суд зазначає, що враховуючи висновки суду щодо правомірності розроблення позивачем проекту землеустрою, суд вважає протиправним посилання відповідача в оскаржуваному наказі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.01.2020 року №15-21/13-20-СГ на ненадання позивачем «рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на загальну площу 0,0883 га.», оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачем наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.06.2019 року №15-3021/13-19-СГ «Про надання дозволу» надавався як із заявою від 31.07.2019 року, так і з заявою від 11.12.2019 року.

При цьому, щодо площі земельної ділянки, на яку позивачем розроблено проект землеустрою суд зазначає, що у вищевказаному наказі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.06.2019 року №15-3021/13-19-СГ «Про надання дозволу» позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною, тобто приблизною площею 0,08 га., оскільки конкретний розмір такої земельної ділянки визначається під час розроблення проекту землеустрою в процесі здійснення геодезичних обмірів земельної ділянки та встановлення її меж в натурі, та відповідно такий розмір може коливатися у сторону збільшення за умови, що він залишатиметься в нормах безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, визначених статтею 121 Земельного кодексу України.

Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу позивача щодо визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.01.2020 року №15-21/13-20-СГ, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:002:3686 площею 0,0883 га., яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

При цьому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування рішення (у формі листа) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 16.08.2019 року №Д-9582/0-4851/0/37-19, оскільки такий лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (далі за текстом - Положення) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Підпунктом 31 п. 4 Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно з п. 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

Пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань у межах повноважень територіального органу Держгеокадастру цей орган має видавати відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 року по справі №814/1959/17.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області затвердити учаснику АТО ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва площею 0,0883 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Кіровоградської області, кадастровий номер :01:002:3686, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Враховуючи викладене, висновки суду щодо протиправності рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, а також те, що ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу не передбачено можливість відповідача прийняти інше правомірне рішення окрім як затвердження чи відмови у затвердженні проекту землеустрою, що виключає наявність дискреційних повноважень відповідача, суд, враховуючи положення статті 9 КАС України, приймаючи до уваги те, що у вказаній позовній вимозі позивачем допущено помилку у назві області місця розташування земельної ділянки (Кіровоградська область замість вірної, як вбачається з матеріалів справи, Одеської області), а відтак вважає за доцільне задовольнити вищевказану вимогу позивача шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером :01:002:3686 площею 0,0883 га., яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 1,00 грн., суд зазначає наступне.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Статтями 23 та 1167 Цивільного кодексу України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується незалежно від майнової шкоди.

Виходячи з положень ст. 23 Цивільного кодексу України слід зауважити, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги твердження позивача, що протиправним рішенням відповідача йому було завдано моральної шкоди, оскільки відповідач затягує процес отримання ним у власність земельної ділянки та цим спричиняє йому моральні страждання, та що він оцінює її у символічному розмірі 1,00 грн., суд вважає за доцільне позовні вимоги позивача щодо стягнення з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1,00 грн. задовольнити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає за доцільне позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

У позовній заяві позивач також просить суд встановити судовий контролю за виконанням вказаного рішення.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем до суду не надано доказів того, що відповідач може ухилятися від виконання даного рішення суду. Позивачем не наведено інших причин та не надано доказів на їх підтвердження.

Суд не вважає належними доказами обґрунтованості побоювання позивача щодо ухилення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від виконання даного рішення посилання на наявність у провадженні Одеського окружного адміністративного суду значної кількості адміністративних справ, у яких Головне управління Держгеокадастру в Одеській області виступає відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області подати у встановлений судом термін термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення.

08 липня 2020 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що 10-й день складання повного тексту рішення припав на вихідний день (субота), в силу положень ст.120 КАС України, повний текст рішення суду складено суддею 20.07.2020 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241- 246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.01.2020 року №15-21/13-20-СГ.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером :01:002:3686 площею 0,0883 га., яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2020 року.

Суддя О.А. Вовченко