Справа № 440/3153/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/3153/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просила:

визнати неправомірним та скасувати розпорядження від 14.04.2020 №04.2-30/322/02.22-06;

зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриману ОСОБА_2 за період з 1.01.2016 по 31.12.2017 пенсію у розмірі 54585,93 грн.

Позов обґрунтований доводами про те, що у спірних відносинах відсутні законні підстави для невиплати ОСОБА_1 заборгованості з недоотриманої пенсії померлої матері ОСОБА_2 , адже позивач на момент смерті матері фактично проживала разом з нею і у визначений законом строк подала заяву про отримання пенсійних виплат.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 47-50/ зазначив, що спірним розпорядженням позивачу правомірно відмовлено у виплаті пенсії за померлою ОСОБА_2 , адже ОСОБА_1 не надано доказів проживання спільно з матір`ю на момент смерті останньої.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Обставини справи

Залученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 підтверджено, що 7.11.2019 у місті Полтаві Полтавської області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 з урахуванням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 4.04.2020 № НОМЕР_3 та свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 а.с. 11, 12, 13/.

Листом від 25.11.2019 вих.№21668/04.2-20 ГУПФ України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 про те, що членам сім`ї, які проживали разом на день смерті з гр. ОСОБА_2 може бути виплачена недоотримана померлою пенсія за період з 1.01.2016 по 31.12.2017 у загальному розмірі 54585,93 грн згідно постанови КМУ від 21.02.2018 №103 /а.с. 10/.

Залученою до матеріалів справи копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_5 підтверджено, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 /а.с. 15/.

10.04.2020 позивач звернулась до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про виплату належної ОСОБА_2 на момент смерті суми пенсії /а.с. 41 - зворот/.

14.04.2020 відповідачем видане розпорядження №04.2-30/322/02.22-06, яким відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_1 /а.с. 37/. Мотивуючи це рішення пенсійний орган зазначив, що заявником не надано доказів спільного проживання з ОСОБА_2 на момент її смерті.

Не погодившись із зазначеним розпорядженням ГУПФ України в Полтавській області, позивач оскаржила його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частиною першою статті 61 Закону України від 9.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

А відповідно до частини третьої цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з абзацом третім пункту 4 якого заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, як визначено частиною другою статті 73 названого Кодексу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з предмета цього спору, суд, надаючи правову оцінку спірному розпорядженню пенсійного органу, перевіряє його відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, а саме - чи прийнято таке рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, мотивуючи рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої ОСОБА_2 пенсії відповідач виходив з того, що разом із заявою від 10.04.2020 позивачем не надано доказів спільного проживання з померлою ОСОБА_2 на день її смерті.

Однак, суд не погоджується з цими доводами відповідача, адже як підтверджено залученими до матеріалів справи копіями довідок Комунального підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради" від 27.05.2016, від 3.04.2017, від 12.06.2020 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, а упродовж 2018-2019 років знаходилась у лежачому стані і потребувала постійного стороннього догляду /а.с. 26-28/.

Довідкою Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради, копія якої надавалась позивачем пенсійному органу разом із заявою від 10.04.2020, підтверджено, що ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 , на день смерті, а також увесь період хвороби матері, проживала без реєстрації та вела спільне господарство разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 40/. Довідка підписана трьома свідками, підпис яких засвідчено начальником Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради.

Стосовно посилань відповідача на те, що згідно відмітки у паспорті громадянина України місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 32/, суд виходить з такого.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом частини десятої статті 6 цього Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, суд зазначає, що фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. А тому, посилання відповідача на факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 не за адресою проживання її матері суд у контексті даного спору визнає безпідставними.

Окрім того, суд враховує, що у силу положень пункту 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

На цій підставі, суд визнає довідку Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради від 9.12.2019 належним доказом спільного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 на дату смерті останньої та відхиляє як безпідставні доводи відповідача про відсутність у даного підприємства повноважень на видачу такої довідки.

Факт родинного зв`язку ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підтверджений зібраними у справі письмовими доказами та фактично визнаний відповідачем шляхом надсилання позивачу листа від 25.11.2019 вих.№21668/04.2-20.

У матеріалах справи відсутні докази вступу у спадщину за померлою ОСОБА_2 іншими особами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як донька померлої ОСОБА_2 , яка спільно проживала разом з нею на день смерті, має право на отримання суми пенсії у розмірі 54585,93 грн.

Відтак, з урахуванням положень частини другої статті 9, пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, розпорядження ГУПФ України в Полтавській області від 14.04.2020 №04.2-30/322/02.22-06 належить визнати протиправним та скасувати, а позов ОСОБА_1 у цій частині - задовольнити.

Щодо позовних вимог про зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманої ОСОБА_2 за період з 1.01.2016 по 31.12.2017 пенсії у розмірі 54585,93 грн, суд виходить з того, що відповідні пенсійні виплати на момент розгляду цієї справи фактично нараховані, що підтверджено залученою до матеріалів справи копією розрахунку /а.с. 39/.

Отже, належним способом захисту порушеного права позивача суд визнає зобов`язання пенсійного органу виплатити ОСОБА_1 недоотриману ОСОБА_2 за період з 1.01.2016 по 31.12.2017 пенсію у розмірі 54585,93 грн.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від 17.06.2020 №0.0..1 /а.с. 18/. Дану суму судового збору зараховано до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 19/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої наведеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення спору є прийняття відповідачем протиправного розпорядження про відмову позивачу у виплаті недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати повністю.

Доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, як і заяви про їх розподіл, до завершення розгляду справи суду не надано, відтак дане питання суд не розглядає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14 квітня 2020 року №04.2-30/322/02.22-06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману ОСОБА_2 за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року пенсію у розмірі 54585,93 грн (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять гривень дев`яносто три копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок вісімдесят гривень).

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; АДРЕСА_3 ).

Відповідач (боржник): Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба