Справа № 382/654/20
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/654/20
Провадження 2-а/382/35/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області, ИЧ 1 батальйону 4 роти Сондей Михайла Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до молодшого лейтенанта поліції батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області, ИЧ 1 батальйону 4 роти Сондей Михайла Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в котрому зазначено, що 19.05.2020 р. о 14 год. 45 хв. у Київській області Баришівського району на автошляху Київ-Харків 76 км поліцейським БПП у м. Бориспіль молодшим лейтенантом поліції Сондей М.В. було здійснено зупинку транспортного засобу НОМЕР_1 під його керуванням та з незрозумілих причин складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністратвтине праовпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2554918, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, оскільки на його думку в автомобілі, яким він керував, було додатково встановлено два місця для перевезення пасажирів, які не передбачено конструкцією транспортного засобу, чим здійснено переобладнання та порушено п. 31.3а ПДР. Згідно ПДР 21.5 перевезення пасажирів (до 8 чоловік, крім водія) у пристосованому для цього вантажному автомобілі дозволяється водіям, які мають стаж керування транспортним засобом не більше трьох років і посвідчення водія категорії "С", а у разі перевезення понад зазначену кількість (включаючи пасажирів у кабіні) - категорій "С" і "Д". Також згідно ПДР 21.6 Вантажний автомобіль, що використовується для перевезення пасажирів, повинен бути обладнаний сидіннями, закріпленими в кузові на відстані не менш як 0,3 м від верхнього краю борту і 0,3-0,5 м від підлоги. Сидіння, що розташовані вздовж заднього або бокового борту, повинні мати міцні спинки. Ці положення ПДР дозволяють встановлення додаткових сидінь у вантажному автомобілі. Але працівник поліції не встановив мету встановлення додаткових двох сидінь у вантажному автомобілі, вони були встановлені для відпочинку водія під час стоянки транспортного засобу, а також, щоб мати можливість згідно пунктів 21.5 та 21.6 ПДР України перевезення пасажирів за необхідністю. Дані сидіння були встановлені з дотриманням всіх вимог п. 21.6 ПДР. У техпаспорті чітко зазначено, що він є вантажним-спеціалізованим транспортом. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та необгрунтованою, у зв"язку з чим просив її скасувати, а провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, котрий обгрунтований наступним. З відеозапису з нагрудної камери інспектора вбачається, що позивач на законну вимогу поліцейського самостійно показав салон транспортного засобу, в якому встановлені додаткові місця для сидіння пасажирів в кількості 2 місць, та позивач не заперечував факту встановлення додаткового сидіння в транспортному засобі під його керуванням. Пунктом 31.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів - а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. ОСОБА_1 було роз"яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатися будь-яким з прав позивач не виявив бажання. У позові ОСОБА_1 не заперечує факт встановлення додаткових місць у транспортному засобі: "вони були встановлені для відпочинку водія під час стоянки транспортного засобу, а також, щоб мати можливість перевезення пасажирів за необхідністю". В ході розгляду справи про адмінправопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз"яснено порушнику. Таким чином, розглядаючи дану справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні установлено, що 19 травня 2020 р. відносно позивача поліцейським роти № 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Сондей М.В. було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАп, а саме, за те, що 19.05.2020 р. о 14.45 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Volkswagen Transporter" НОМЕР_1 , в якому додатково встановлено два місця для перевезення пасажирів, які не передбачено конструкцією транспортного засобу, чим здійснено переобладнання із змінами конструкції, порушено п. 31.3а ПДР України, та накладено на позивача адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.

З відеозапису доданого до матеріалів справи вбачається, що позивач під час зупинки його працівниками поліції визнав ті обставини, що в його автомобілі встановлено два додаткових місця для сидіння пасажирів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п.п. 31.3 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р., забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно із положеннями Державного стандарту України 3649-2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 р № 630 (далі - ДСТУ 3649:2010):

П. 5.1 Технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинної нормативної документації щодо безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника.

П. 5.2 Не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали і рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

П. 5.3 У разі проведення контролю технічного стану КТЗ зі зміненою конструкцією, враховують додаткові вимоги, викладені в документах, виданих згідно з 5.2 цього стандарту, щодо погодження переобладнання, які повинен надати власник КТЗ.

В силу ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль, яким керував позивач, відноситься до спеціалізованого вантажного та є спеціалізованим фургоном.

Пункти 21.5, 21.6 ПДР України, на які в обгрунтування позовних вимог посилається позивач, відноситься до розділу 21 ПДР України - "Перевезення пасажирів" та стосується вантажних автомобілів, які використовуються для перевезення пасажирів та вантажних автомобілів, пристосованих для перевезення пасажирів (до 8 чоловік крім водія).

Тобто, положення цих пунктів не може стосуватися спеціалізованих вантажних автомобілів.

Оскільки вантажний автомобіль, яким керував позивач, не пристосований для перевезення пасажирів, то є всі підстави вважати, що він був переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ч. 1 ст.121, ст.280, 283, 286 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,159,242-246,250, 286, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області, ИЧ 1 батальйону 4 роти Сондей Михайла Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Литвин Л.І.