Справа № 640/24772/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Київ № 640/24772/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя Громадської ради доброчесності особа - Вища кваліфікаційна комісія суддів України,
провизнання протиправними, скасування висновку
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач) з позовом до Громадської ради доброчесності (далі також - відповідач/ГРД), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вища кваліфікаційна комісія суддів України (далі також - ВККС України), в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений Громадською радою доброчесності 26 серпня 2019 року та висновок від 28 жовтня 2019 року в новій редакції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в спрощеному позовному провадженні.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає про необґрунтованість оскаржуваного висновку Громадської ради доброчесності, оскільки він прийнятий без урахування обставин, що мають значення для його прийняття, та поза межами повноважень.

Відповідач та третя особа правом надати відзив на позовну заяву не скористалися.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Указом Президента України «Про призначення суддів» від 27.06.2013 року № 352/2013 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області строком на п`ять років.

Відповідно до наказу голови Болехівського міського суду №03-03-11 від 10.07.2013 року, ОСОБА_1 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків на посаді судді цього суду з 10.07.2013 року.

Рішенням ВККС від 01.02.2018 року №8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання 1790 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема, ОСОБА_1 .

Рішенням від 16 серпня 2019 року ВККС України призначила співбесіди за результатами дослідження досьє у межах кваліфікаційного оцінювання суддів на 27, 29 серпня та 02 вересня 2019 року (початок засідань о 9:30год). На 27 серпня 2019 року - відносно судді ОСОБА_1

27 серпня 2019 року під час проведення співбесіди о 10:10год. в приміщенні ВККС України судді ОСОБА_1 вручили Висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, який затверджено Громадською радою доброчесності від 26 серпня 2019року.

Рішенням колегій Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27 серпня 2019 року визначено, що суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за результатами кваліфікаційного оцінювання набрав 747,75 бали та визнаний таким, що відповідає займаній посаді, рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.5 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККС України.

28 вересня 2019 року суддею ОСОБА_1 надано письмові пояснення ГРД та направлено на електронні адреси громадської ради.

13 листопада 2019 року на сайті ГРД був розміщений Висновок про невідповідність судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений Громадською радою доброчесності від 28.10.2019 (нова редакція з урахуванням пояснень судді).

Дані висновоки Громадської ради доброчесності про невідповідність судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики від 26 серпня 2019 року та від 28 жовтня 2019 року, вважає протиправними, безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до змісту зазначених висновків підставами для їх прийняття стало наступне:

1) те, що суддя умисно або внаслідок вочевидь недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків повідомив недостовірні (у тому числі неповні) відомості у декларації доброчесності (підпункт 3.1 п. 3 Індикаторів визначення невідповідності суддів (кандидатів на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики, затверджених рішенням Громадської ради доброчесності від 11.01.2019).

Так, у висновку ГРД, зазначено, що «Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суддя подав повідомлення про суттєві змінну майновому стані 31.10.2016, у якому йдеться про набуття ним права власності на легковий автомобіль Opel Insignia вартістю 147 447 грн, датою набуття зазначено 15.10.2016. Відповідно до ч. 2 cm. 52 Закону України "Про запобігання корупції", суб`єкти декларування, до яких належать і судді, у разі суттєвої зміни у їхньому майновому стані, а саме отримання ними доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, повинні у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції шляхом внесення зазначеної інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також варто зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані тягнуть за собою адміністративну відповідальність. Відповідно до постанови суду від 26.09.2017 у справі 339/225/17 відносно судді було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 cm. 172-6 КУпАП. У постанові зазначається: "...умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення у ОСОБА 1 відсутній, оскільки своєчасне повідомлення про суттєві зміни майнового стану не було ним подано у зв`язку із нестабільною роботою офіційного сайту Національного агентства, що унеможливлювало внесення до нього повних відомостей, у звязку з чим він зміг подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з незначним запізненням лише 31.10.2016 року, враховуючи, що з 12.10.2016 року по 17.10.2016 року він перебував на лікуванні у зв`язку з хворобою, а 22.10.2016року, 23.10.2016року, 29.10.2016року та 30.10.2016року були неробочими днями. Тому суддя мав можливість подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані не лише у робочі дні, тож наведений аргумент виглядає непереконливо і, вірогідно, є проявом кругової поруки та корпоративної солідарності в судовій системі».

2) Вказано у висновку, що «для спростування будь-яких сумнівів судді слід було би надати підтвердження тому, що він намагався подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, однак, так і не зміг цього зробити».

3) У висновку ГРД від 26 серпня 2019 року вказано, що суддя та його дружина набули у спільну власність автомобіль Volkswagen Passat 2006року випуску. Вартість автомобіля на дату набуття зазначено 47 970 грн. Водночас на спеціалізованих веб-сайтах з продажу легкових автомобілів вартість найдешевшого аналогічного автомобіля складає не менше 3 000 Євро. Суддя зазначив недостовірні відомості про вартість легкового автомобіля у своїй декларації.

Після надання позивачем пояснень ГРД у висновку від 28.10.2019 року нова редакція повідомлення щодо заниження вартості ліквідного майна ГРД подала у формі інформації, а саме вказавши: «Суддя надав пояснення та документи, згідно з якими вартість цього автомобіля становила 6 500 злотих, що за офіційним курсом НБУ на дату набуття автомобіля становило близько 47 900 грн. Суддя також надав скан-копію оголошення про продаж автомобіля, де вартістю зазначено 6 900 злотих, але пояснив, що під час обговорення купівлі-продажу попередній власник погодився знизити ціну до 6 500 злотих з огляду на наявність технічних ушкоджень, про які також зазначено у договорі, наданому суддею».

Додатково у висновку зазначено, що Громадська рада доброчесності не змогла забезпечити судді право на відповідь до затвердження цього висновку, оскільки суддя не надав контактної інформації. Громадська рада доброчесності готова розглянути пояснення судді, якщо такі надійдуть.

Висновок надіслано на сайт ВККС України 30.10.2019 о 23:00 год.

Позивачу висновок надано для ознайомлення в день проведення співбесіди 27.08.2019 о 10:10 хв.

При цьому 28 вересня 2019 року суддею ОСОБА_1. надано письмові пояснення ГРД та направлено на електронні адреси громадської ради.

13 листопада 2019 року на сайті ГРД був розміщений Висновок про невідповідність судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений Громадською радою доброчесності від 28.10.2019 (нова редакція з урахуванням пояснень судді).

Не погоджуючись з такими висновками Громадської ради доброчесності, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Для вирішення правовідносин, що виникли судом застосовано, зокрема, норми Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) та Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 03.11.2016 №143/зп-16 (у редакції рішення від 13.02.2018 № 20/зп-18) (далі по тексту також - Положення № 143/зп-16).

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, шостої та сьомої статті 87 Закону №1402-VIII Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння ВККС України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Громадська рада доброчесності, окрім іншого: збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); надає ВККС України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); надає, за наявності відповідних підстав, ВККС України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє.

Для здійснення повноважень, зазначених у цій статті, членам Громадської ради доброчесності надається право безоплатного та повного доступу до відкритих державних реєстрів.

Згідно з пунктом 16 частини четвертої статті 85 Закону №1402-VIII суддівське досьє, поміж іншого, має містити висновок Громадської ради доброчесності (у разі його наявності).

За приписами абзацу 2 частини першої статті 88 Закону №1402-VIII, якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону №1402-VIII на Громадську раду доброчесності покладено функцію щодо участі у проведенні кваліфікаційного оцінювання з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Тобто, відповідач приймає участь у формуванні суддівського корпусу, впливає на суддівську кар`єру та наділений з цією метою відповідними владними повноваженнями.

Разом з тим, виходячи з наведених норм, Громадська рада доброчесності наділена повноваженнями збору, перевірки та аналізу достовірної інформації щодо судді, тобто інформації з офіційних джерел. Відповідно, формування висновку про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності має здійснюватися виключно на підставі достовірних даних (достовірної інформації).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки висновок Громадської ради доброчесності щодо позивача, затверджений відповідним рішенням, як одностороннє владне волевиявлення, є обов`язковими для розгляду ВККС України та є актом індивідуальної дії (оскільки безпосередньо стосується прав та інтересів позивача, містить твердження про його невідповідність критеріям доброчесності та професійної етики і підлягає дослідженню у межах кваліфікаційного оцінювання), на підставі якого виникають публічно-правові відносини, то спори щодо таких висновків носять характер публічно-правового спору, який вирішується за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд вважає, що Громадська рада доброчесності має всі визначені ознаки «іншого суб`єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства», оскільки здійснює діяльність з виконання покладених на неї Законом №1402-VIII завдань, а тому є суб`єктом владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, тож є належним відповідачем у даній справі.

За таких підстав суд дійшов висновку, що позивач обрав належний, допустимий та ефективний спосіб захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінку правомірності прийнятих відповідачем висновків, суд виходить з такого.

Згідно з частиною шостою статті 87 Закон №1402-VIII Громадська рада доброчесності, зокрема: збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); надає ВККС України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); надає, за наявності відповідних підстав, ВККС України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє.

Правила організації та діяльності Громадської ради доброчесності визначені її Регламентом, схваленим рішенням Громадської ради доброчесності від 23.11.2016 №1/2016 (далі по тексту - Регламент ГРД), статтею 2 якого закріплено, що завданням Ради як інструменту громадськості, що встановлений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», є утвердження доброчесності та високих стандартів професійної етики у суддівському корпусі.

З цією метою Рада сприяє ВККС України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання шляхом надання інформації про них або висновків про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) цим критеріям.

Рада і її члени здійснюють свою діяльність на засадах добросовісності, безсторонності, прозорості, рівноправності членів, політичної нейтральності (частина друга статті 3 Регламенту ГРД).

Відповідно до статті 18 Регламенту ГРД за результатами перевірки та (або) аналізу інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією або зборами за відсутності підстав для прийняття (затвердження висновку) може прийняти рішення про надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації щодо доброчесності та (або) етичності поведінки судді (кандидата на посаду судді), якщо вона може бути важливою для цілей кваліфікаційного оцінювання. У рішенні наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до рішення.

Згідно зі статтею 19 Регламенту ГРД за результатами аналізу та перевірки інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією приймає вмотивований висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, якщо визнає:

1) достовірною інформацію, яка є достатньою для такого висновку; або

2) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади.

Негативна репутація судді або кандидата на посаду судді, недобросовісність можуть згадуватися у висновку, якщо твердження про це обґрунтовується відповідними обставинами.

У висновку наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до висновку.

Прийнятий колегією Ради висновок виноситься на збори Ради для затвердження. Рада зборами може:

1) затвердити висновок (у тому числі внісши зміни у разі необхідності) і надати його Вищій кваліфікаційній комісії суддів України;

2) скерувати висновок відповідній або іншій колегії Ради чи окремому члену Ради для доопрацювання із внесенням на затвердження Ради;

3) прийняти рішення про направлення інформації Вищій кваліфікаційній комісії суддів України без затвердження висновку;

4) відхилити висновок.

Отже, за результатом проведеної перевірки та (або) аналізу отриманої інформації Громадська рада доброчесності може прийняти та направити до ВККС України або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, або рішення про направлення (надання) інформації щодо особи.

Згідно з пунктом 39 висновку Консультативної ради європейських суддів №17 (2014) про оцінювання роботи суддів, якості правосуддя та повагу до незалежності судової влади вбачається, що джерела інформації, які використовуються в процесі оцінювання, мають бути надійними. Особливо це стосується інформації, на якій ґрунтуються незадовільні результати оцінювання. Також важливо, щоб оцінювання ґрунтувалося на достатній кількості доказів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що підставою для прийняття висновку є наявність у Громадської ради доброчесності або достовірної інформації, або обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики особи, що має ґрунтуватись на чітких, формалізованих та об`єктивних критеріях такого визнання (оцінювання) та повинно підтверджуватися достатньою достовірною інформацією.

При цьому, обсяг оцінювання, здійснюваного Громадської ради доброчесності, обмежується професійною етикою та доброчесністю суддів та кандидатів на посаду судді.

Водночас доцільно зауважити про відсутність у національному законодавстві України визначення поняття «доброчесність».

Відповідно до вимог пункту 10 глави 3 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення №143), затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.11.2016 №143/зп-16 у редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 13.02.2018 №20/зп-18, відповідність кандидата на посаду судді критерію професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками:

10.1. Відповідність витрат і майна кандидата на посаду судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам.

10.2. Відповідність кандидата на посаду судді вимогам законодавства у сфері запобігання корупції.

10.5. Наявність фактів притягнення кандидата на посаду судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про неетичність його поведінки.

10.6. Інша інформація, що міститься у досьє кандидата на посаду судді. Ці показники оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді, та співбесіди.

Ці показники оцінюються за результатами дослдіження інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді, та співбесіди

Відповідно до вимог пункту 11 глави 3 розділу ІІ Положення №143 відповідність кандидата на посаду судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється) за такими показниками:

11.1. Достовірність відомостей, зазначених кандидатом на посаду судді у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації про доходи від професійної діяльності для самозайнятої особи, фізичної особи-підприємця.

11.2. Достовірність відомостей, зазначених кандидатом на посаду судді у декларації родинних зв`язків та декларації доброчесності, а також інших документах, поданих кандидатом.

11.3. Наявність інформації про вчинення кандидатом на посаду судді проступків або правопорушень, які свідчать про його недоброчесність, а також фактів притягнення його до відповідальності.

11.4. Наявність незабезпечених зобов`язань майнового характеру, які можуть мати істотний вплив на здійснення правосуддя.

11.5. Відповідність витрат і майна кандидата на посаду судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам.

11.6. Дотримання кандидатом на посаду судді законодавства, що регулює його професійну діяльність.

11.7. Надання адвокатом (патентним повіреним) правової допомоги з питань, які відповідають рівню його компетенції. 11.8. Чесність і сумлінність при здійсненні професійної діяльності.

11.9. Інші дані, які можуть вказувати про відповідність кандидата на посаду судді критерію доброчесності.

Ці показники оцінюються за результатами співбесіди та дослідження інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді, зокрема: інформації та документів, наданих кандидатом на посаду судді, та будь-якої іншої інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді; інформації, наданої центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, органом державного фінансового контролю в Україні, іншими органами державної влади, установами та організаціями; декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; декларації родинних зв`язків та декларації доброчесності кандидата на посаду судді; результатів повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (у разі її проведення); висновку Громадської ради доброчесності (за наявності); іншої інформації, що включена до досьє кандидата на посаду судді.

Таким чином, оскільки відповідно до статті 87 Закону №1402-VIII Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння ВККС України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання, суд вважає, що при прийнятті будь-якого з передбачених статтями 18, 19 Регламенту ГРД рішень відповідач має враховувати саме показники, визначені пунктами 10, 11 глави 2 розділу ІІ Положення №143.

При цьому висновки Громадської ради доброчесності повинні бути обґрунтованими, а викладені в них обставини - достовірно підтвердженими.

Щодо суті обставин, які були покладені в основу оскаржуваних висновків, інтерпретація яких стала підставою для їх прийняття, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначені у Законі України «Про запобігання корупції».

Статтею 46 цього Закону України визначено повний перелік інформації, що зазначається в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 56 Закону №1402-VIII визначено вичерпний перелік обов`язків судді.

Так, згідно з пунктами 7, 10 частини сьомої цієї статті суддя зобов`язаний: подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; підтверджувати законність джерела походження майна у зв`язку з проходженням кваліфікаційного оцінювання або в порядку дисциплінарного провадження щодо судді, якщо обставини, що можуть мати наслідком притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, викликають сумнів у законності джерела походження майна або доброчесності поведінки судді.

Аналіз приписів указаних вище правових норм вказує на необхідність надання інформації стосовно самого судді, який має бути обізнаним відносно себе та передбачає вжиття при цьому розумних заходів щодо отримання відомостей про членів сім`ї. Обов`язку щодо збору та надання інформації стосовно майнового стану близьких осіб законодавство не встановлює.

Відповідності до частини 1 статті 4 та пункту 8 частини 1 статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» виключно Національне агентство з питань запобігання корупції наділене на законодавчому рівні повноваженнями з контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З цього приводу також висловилася Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.10.2018 у справі № 800/497/17, заначивши що відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 50 Закону № 1700-VІІ НАЗК проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Згідно із частиною другою цієї статті у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей НАЗК письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що здійснення контролю та перевірки декларацій, у тому числі достовірності відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК. Саме цей компетентний орган має право стверджувати, приймати відповідні рішення та формувати висновки щодо порушення позивачем вимог щодо декларування, необхідності декларування фактів, що випливають з наведених вище обставин.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що обставини та матеріали щодо неналежного функціонування реєстру НАЗК у період з 25.10.2016р по 31.10.2016р були досліджені під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення № 339/225/17. При цьому рішенням НАЗК від 04.04.2017 р. № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», визнано поважною причиною несвоєчасного подання декларацій, саме неналежне функціонування реєстру. Крім того, вказано на обов`язкове врахування вказаної обставини при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2017 року та постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.10.2017 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином в даному випадку відсутні докази щодо наявності висновку Національного агентства з питань запобігання корупції стосовно порушення позивачем вимог щодо подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відтак, відповідач при прийнятті оскаржуваних висновків, перебрав на себе повноваження іншого органу влади в частині встановлення фактів, що згідно із законодавством належать Національному агентству з питань запобігання корупції.

З огляду на викладене, оскаржувані висновки, які ґрунтуються на доводах відповідача про порушення позивачем вимог декларування, є протиправними.

Суд також звертає увагу, що ГРД вказала у висновку, що «...наведений аргумент виглядає непереконливо і, вірогідно, є проявом кругової поруки та корпоративної солідарності в судовій системі», однак згідно вимог чинного законодавства України ГРД не наділена повноваженнями встановлювати будь-які факти щодо правомірності чи неправомірності винесених судом рішень, тому порушила приписи статті 124 Конституції України, якою визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Згідно з пунктом 39 висновків 17 від 2014 року Консультативної ради Європейських суддів «Про оцінку роботи суддів, якість правосуддя та дотримання принципів незалежності суду» інформація, яка використовується в процесі оцінювання повинна бути надійною і базуватися на доказах.

Щодо висновку ГРД що «у декларації доброчесності за 2016 рік, поданій 23.01.2017, суддя у п. 22 підтвердив, що ним не здійснювались вчинки, які можуть мати наслідком його притягнення до відповідальності. На момент подання декларації доброчесності судді було відомо про несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані та йому не було відомо, якими будуть результати судового розгляду цих обставин та чи буде його притягнуто до адміністративної відповідальності. Відтак, під кутом зору стороннього спостерігача, виникає обґрунтований сумнів у тому, що суддя дотримався вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", надавши повні та достовірні відомості у своїй декларації доброчесності за 2016рік» суд зазначає наступне.

Суд не бере до уваги зазначені твердження Громадської ради доброчесності в оскаржуваному висновку про невідповідність судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики з огляду на наступне.

Декларацію доброчесності за 2016 рік позивачем подано 23 січня 2017 року, а Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією №52 відносно ОСОБА_1 складено 29 червня 2017 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 61 Закону №1402-VIII за відсутності доказів іншого твердження судді у декларації доброчесності вважаються достовірними.

Згідно з частиною шостою указаної статті у разі одержання інформації, що може свідчити про недостовірність (в тому числі неповноту) тверджень судді у декларації доброчесності, ВККС України проводить відповідну перевірку.

Іншим особам, в тому числі Громадській ради доброчесності, повноваження щодо здійснення такої перевірки законодавством не надано.

З огляду на те, що суду не надано доказів проведення компетентним органом, визначеним законодавством, повної перевірки відомостей декларації доброчесності судді ОСОБА_1 за 2016 рік, суд дійшов висновку, що твердження відповідача, викладені в оскаржуваному висновку про недоброчесність судді з огляду на незазначення ним в декларації доброчесності відповідної інформації згідно вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", не ґрунтуються на результатах відповідної перевірки, проведеної уповноваженим органом.

Отже, оскаржуваний висновок відповідача, обґрунтований порушенням позивача вимог законодавства щодо обов`язку надання достовірної інформації в декларації доброчесності, спростовується наявними доказами у матеріалах справи, та є протиправним.

Суд також звертає увагу, що оскаржуваний висновок складено та подано до ВККС України без дотримання вимог Регламенту Комісії, а саме з порушенням строку його подання.

Так, відповідно до п.п. 4.10.1 та 4.10.2 Регламенту ВККС України інформація щодо судді (кандидата на посаду судді) (далі - інформація) або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності (далі - висновок) надається до Комісії Громадською радою доброчесності не пізніше ніж за 10 днів до визначеної Комісією дати засідання з проведення співбесіди стосовно такого судді (кандидата на посаду судді) (далі - співбесіда).

Інформація або висновок подаються до Комісії у паперовій або електронній формі безпосередньо чи за допомогою засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію подання документів.

Приймання Комісією інформації або висновку завершується о 18 год. 00 хв. (о 24 год. 00 хв. у разі направлення електронною поштою) дня, який передує першому з 10 днів до визначеної Комісією дати проведення співбесіди.

Інформація або висновок вважаються поданими, якщо отримані Комісією у строк, визначений абзацом третім цього пункту.

У разі недотримання Громадською радою доброчесності строку, визначеного абзацом третім цього пункту, питання щодо розгляду матеріалів, вирішується Комісією у складі колегії під час проведення засідання, про що ухвалюється протокольне рішення.

Висновок, що надійшов після початку засідання з проведення співбесіди, Комісією не розглядається.

Суддя (кандидат на посаду судді) має бути ознайомлений Громадською радою доброчесності з інформацією, що може свідчити про невідповідність його критеріям професійної етики та доброчесності (далі - інформація негативного характеру) або висновком, та має право надати Громадській раді доброчесності відповідні пояснення.

Згідно з доводами позивача, які не були спростовані відповідачем та третьою особою, та наявних матеріалів справи, оскаржуваний висновок надійшов до ВККС України 26.08.2019 о 21:08 год. та наданий йому для ознайомлення 27.08.2019 у день проведення ВККС України з ним співбесіди, що свідчить про порушення права судді на ознайомлення з висновком та права на надання пояснень з приводу викладених у такому висновку фактів або міркувань.

При цьому, з самого оскаржуваного висновку вбачається, що Громадська рада доброчесності не забезпечила право судді на відповідь до початку його співбесіди з ВККС України з огляду на те, що суддя не надав контактної інформації.

Суд критично сприймає твердження Громадської ради доброчесності в оскаржуваному висновку про неможливість забезпечити право судді на відповідь до затвердження цього висновку, вмотивоване тим, що суддя не надав контактної інформації, оскільки на веб-сайті Болехівського міського суду Івано-Франківської області міститься інформація про суддів названого суду, в тому числі й про суддю ОСОБА_1, адреса суду, в тому числі електронна, на яку можливо було направити оскаржуваний висновок для ознайомлення з ним позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що досьє судді, до якого за відповідним запитом може мати доступ член Громадської ради доброчесності, містить відповідну контактну інформацію, тому відповідач не був позбавлений права направити такий запит та отримати засоби зв`язку з позивачем, або самостійно направити інформацію до Болехівського міського суду Івано-Франківської області або на електронну адресу судді/суду.

Наведені обставини дають підстави суду стверджувати про протиправність висновків Громадської ради доброчесності, що є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання висновків від 26.08.2019 та від 28.10.2019 протиправними і скасування.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити.

2. Визнати протиправними і скасувати висновок про невідповідність судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений Громадською радою доброчесності 26 серпня 2019 року та висновок від 28 жовтня 2019 року в новій редакції.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська