Справа № 522/9902/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/9902/20
Головуючий в 1 інстанції: Донцов Д.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря: Пономарьової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2020 року у справі № 522/9902/20 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору України про реадмісію громадянина Російської Федерації, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2020 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору України про реадмісію та допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позову зазначено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перебуває на території України без наявності документів, що посвідчують його особу та надають йому право на виїзд з України, з метою проведення процедури ідентифікації відповідача та з`ясування питання законності перебування останнього на території України, позивач просив затримати відповідача з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців. Застосування інших заходів до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) позивач вважає неможливим.

За наслідками розгляду зазначеної справи Приморським районним судом м. Одеси 20 червня 2020 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації, на строк, необхідний для ідентифікації, але не більше, як на шість місяців з дати фактичного затримання, а саме до 19.12.2020 року.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має паспортного або іншого документа, що б посвідчували його особу та/або дає йому право на виїзд з України, а тому потребує ідентифікації його особи. Водночас, відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, оскільки не довів законності перебування на території України.

В апеляційній скарзі представник апелянта посилається на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано наявністю у відповідача документа, що дає право на виїзд з України, а саме чинного паспорту.

16 липня 2020 року представником ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було подано доповнення до апеляційної скарги.

В доповнення до апеляційної скарги апелянт зазначає, що позовну заяву підписано не уповноваженою особою. На підтвердження повноважень представника ГУ ДМС України в Одеській області надано довіреність без дати її видання. Звертає увагу суду на недоведеність позовних вимог, оскільки відповідачем у даній справі можуть бути виключно іноземці, або особи без громадянства. Громадяни України не можуть бути відповідачами у даній справі.

Також вказує, що відповідачу на момент ухвалення оскаржуваного рішення нічого не було відомо про рішення ДМС про позбавлення його громадянства. Таке рішення було негайно оскаржено адвокатом, з його змістом сам відповідач досі не ознайомлений. Так, представник апелянта звернувся до Одеського адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 18.06.2020 року, котрим було скасовано рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 19.09.2018 року про надання громадянства. За цим позовом відкрите провадження у справі № 640/15123/20.

Ухвалою Одеського адміністративного суду м. Києва від 08 липня 2020 року вжиті заходи забезпечення позову, яким зупинено дію рішення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 18.06.2020 року.

Таким чином, до моменту набуття рішенням суду у справі № 640/15123/20 у разі відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 18.06.2020 року, або до моменту скасування заходів забезпечення позову, відповідач ОСОБА_1 вважається громадянином України, який отримав громадянство у встановленому законом порядку.

Ухвала суду про забезпечення позову не могла бути надана раніше. Оскільки була отримана лише напередодні.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 (ОСОБА_1) не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до листа СБУ в Одеській області від 17.06.2020 № 65/1/3/4370 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації за вимагання здійснене організованою групою, з метою заволодіння майном в особливо великих розмірах ч. 3 ст. 163 Кримінального кодексу Російської Федерації та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності правоохоронними органами Російської Федерації за зберігання наркотичних засобів, грабежів, шахрайство, створення злочинної організації на території України, документований паспортом громадянина України на установчі дані іншої особи, а саме уродженець Чернівецької області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України у вигляді ID-картки від 24.09.2018 року № НОМЕР_2, виданої Києво-Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. Свідоцтво про народження від 12.07.2018 року № НОМЕР_3 видане Шевченківським районним у м. Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 10.10.2018 року серії НОМЕР_4.

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 18.06.2020 № 000035, 18 червня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області було затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .

За інформацією ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, громадянин Румунії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набув громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» відповідно до рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 19.09.2018 року.

Рішенням ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 18.06.2020 року скасовано рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 19.09.2018 року на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України» через подання завідомо неправдивих відомостей (згідно інформації Посольства Румунії в Україні паспорт громадянина Румунії, пред`явлений під час набуття громадянства України, № НОМЕР_5 та ідентифікаційний номер фізичної особи (CNP) НОМЕР_6 належить іншій особі).

Відповідно до п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 № 302 паспорт громадянина України від 24.09.2018 року № НОМЕР_2 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 10.10.2018 серії НОМЕР_4 відповідно до п. 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152, вважаються недійсними.

Доказів щодо перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України на законних підставах, щодо наявності постійного місця проживання та джерел існування в матеріалах справи немає.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), порушив правила перебування іноземців в Україні - проживання без документів на право проживання в Україні.

За порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ГУ ДМС України в Одеській постановою про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2020 року ПН МОД № 003106 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773- VI).

Частиною першою статті 26 Закону № 3773- VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 3773-VI рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно до частини третьої статті 26 Закону № 3773-VI один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Частиною четвертою статті 26 Закону № 3773-VI визначено, що рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до частини п`ятою статті 26 Закону № 3773- VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 (далі - Положення № 360) встановлено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення № 360 Державна міграційна служба України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Пунктом 7 Положення № 360 встановлено, що Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Відповідно до частини 1 статті 288 КАС України позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно із частиною 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного із зазначених у цій статті заходів.

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2020 року у справі № 522/9902/20 затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації, на строк, необхідний для ідентифікації, але не більше, як на шість місяців з дати фактичного затримання, а саме до 19.12.2020 року.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначається Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 року № 38/77) (далі - Інструкція).

Розділом VI Інструкції визначено порядок дій з ідентифікації та документування іноземців.

Якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові Фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Проаналізувавши дані норми спеціального законодавства можна дійти до висновку, що ідентифікація органами міграційної служби Миколаївської області відносно іноземців здійснюється з обов`язковим урахуванням запитів до відповідних дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця та відповідей на них.

На момент виявлення та затримання іноземця документ, що посвідчує особу іноземця та дає йому право на виїзд за територію України іноземцем надано не було.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Розділу III Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 29.02.2016 року № 141, у разі надходження від іноземців або осіб без громадянства звернень щодо надання ними сприяння в забезпеченні їх ідентифікації та (або) видворення (реадмісії) чи придбання іноземцями або особами без громадянства проїзних квитків для виїзду з України адміністрація ПТПІ невідкладно інформує про це відповідний заінтересований орган.

Так, на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомлення з ПТПІ щодо ідентифікації особи іноземця чи повідомлення щодо виявлення іноземцем бажання сприяти у його ідентифікації не надходило.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що виявлення та надання іноземцем, що перебуває вже перебуває ПТПІ та знаходиться в процесі його ідентифікації, будь-якого документу що має відношення до іноземця, не являється підставою для скасування раніше прийнятого рішення про затримання та поміщення такого іноземця до ПТПІ, як і не може слугувати беззаперечним аргументом щодо його ідентифікації. Такий документ може лише посприяти органам державної влади у вчиненні дій стосовно ідентифікації іноземця.

На момент затримання останній не мав паспортного або іншого документа, що б посвідчували його особу та/або давали йому право на виїзд з України. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність законних підстав для затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації.

Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, оскільки не надав доказів законності перебування на території України. Застосування більш м`яких заходів колегія суддів вважає недоцільним з огляду на особу відповідача, на відсутність в нього легальних джерел доходу в Україні та наявність інформації з листа СБУ в Одеській області від 17.06.2020 року № 65/1/3/4370, відповідно до якої громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації за вимагання здійснене організованою групою, з метою заволодіння майном в особливо великих розмірах ч. 3 ст. 163 Кримінального кодексу Російської Федерації та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності правоохоронними органами Російської Федерації за зберігання наркотичних засобів, грабежів, шахрайство, створення злочинної організації на території України.

В своїй апеляційній скарзі представник відповідача стверджує про наявність паспорту ОСОБА_1 , однак доказів на підтвердження цієї обставини до суду апеляційної інстанції надано не було.

Щодо посилань представника відповідача стосовно розгляду судом першої інстанції у поза робочий час, колегія суддів зазначає, що особливості провадження за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України, відповідно до якої передбачено, що адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної заяви.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2020 року у справі № 522/9902/20 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору України про реадмісію громадянина Російської Федерації - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Т.М. Танасогло