Справа № 127/2150/20
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/2150/20
Провадження № 2-а/127/57/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Никонюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради в особі адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

28.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради в особі адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №30 від 10.01.2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП у виді штрафу в сумі 850 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.12.2019 року ОСОБА_1 отримав запрошення від 23.12.2019 року №1561 на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на 03.01.2020 року у зв`язку з порушенням ст.152 КУпАП. 10.01.2020 року він прийшов в адміністративне приміщення Прозорого офісу Вінницької міської ради по вул. Брацлавська, 85, для ознайомлення з матеріалами справи, але потрапив на засідання комісії. На прохання надати можливість ознайомитись з документами йому було відмовлено і прийнято рішення про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З супровідним листом адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №0028 від 10.01.2020 року, яке надійшло поштою 19.01.2020 року на адресу позивача, він отримав постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 10.01.2020 року про накладання на директора ТОВ «Оспром-2» ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки протокол №000479 від 11.11.2019 року про адміністративне правопорушення складений у його відсутності, він жодним чином не був повідомлений про існування документів, які знаходяться у справі, протокол містить неправдиву інформацію про повідомлення дати розгляду справи, він не відмовлявся від надання пояснень, від підпису та отримання примірника протоколу, доповідна записка головного інспектора КП «Муніципальна варта» ВМР Максимчука В. містить неправдиву інформацію про спілкування з ОСОБА_1 Огорожа була встановлена ТОВ «Екос-Енергія», тобто будівельною організацією відповідно до укладеного 14.03.2007 року між ТОВ «Оспром», ПП «Сфера» та ТОВ «Екос-Енергія» договору №03/07 на ремонтно-будівельні роботи по реставрації та реабілітації адміністративно-торговельної будівлі - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення на розі АДРЕСА_1, на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.10.2008 року №2658 «Про надання дозволу ТОВ «Оспром» на розроблення проекту реставрації та реабілітації орендованої будівлі адміністративно-торгівельного комплексу - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення на АДРЕСА_1». Позивач особисто не встановлював паркан, він був встановлений будівельною організацією на підставі достатніх дозвільних документів. Крім цього, у постанові відсутні відомості про ймовірний технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис ймовірного правопорушення.

З огляду на це, позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з порушенням вимог ст.ст.247, 251, 279, 283 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

У своїй позовній заяві позивач також зазначає, що 10.01.2020 року він, будучи присутнім на засіданні адміністративної комісії, наполягав на врученні йому примірника постанови. Однак у цей день постанову позивачу вручено особисто не було, а направлено поштою. Відповідне поштове відправлення позивач отримав лише 19.01.2020 року, а тому не міг оскаржити постанову у строк, передбачений законом, а тому просить суд визнати зазначені причини пропуску строку поважними та поновити їх.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити у зв`язку з безпідставністю, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положенням ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.11.2019 року головним інспектором КП «Муніципальна варта» ВМР Максимчуком В.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВА №000479, згідно з яким ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою територій населених пунктів, а саме порушення п.6.13.1(7) Правил благоустрою території м. Вінниці, що виявилося у наступному: маючи організаційно-розпорядчі функції як директор ТОВ «Оспром-2» ОСОБА_1 не вжив організаційних заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, площею 216 кв.м., що на АДРЕСА_1 , шляхом перенесення дерев`яної огорожі, демонтажу, будівельного рихтування з приведенням земельної ділянки в первинний стан (а.с.7).

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що особу ОСОБА_1 головним інспектором КП ВМР «Муніципальна варта» Максимчуком В.В. встановлено, проте на підставі якого документу (серія, номер, коли і ким видано) не зазначено. У протоколі вказується, що від підпису та надання письмових пояснень по суті правопорушення позивач відмовився, а свідком вказаного правопорушення є ОСОБА_2 , який, як вбачається з доповідної записки від 11.01.2019 року, являється інспектором КП «Муніципальна варта» ВМР (а.с.10).

На підтвердження обставин щодо відмови позивача від підпису та надання письмових пояснень по суті правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення матеріали справи містять акт відмови від надання письмового пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення, яке вноситься до протоколу і засвідчується підписом зазначеної особи від 11.11.2019 року, складений в присутності того ж вищезазначеного свідка інспектора КП «Муніципальна варта» ВМР ОСОБА_2., та зі змісту якого вбачається, що факт відмови від надання письмового пояснення та повідомлення про розгляд адміністративного правопорушення засвідчене на відео (а.с.8). Проте, представником відповідача не надано суду відповідні матеріали відеозйомки, так як відповідна відеозйомка, як він пояснив у судовому засіданні, не проводилась.

А тому, зважаючи на вищевикладені обставини, у суду є обґрунтовані сумніви у тому, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі вказаного протоколу, постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №30 від 10.01.2020 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.11).

За статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності)), дату народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 КУпАП, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Крім цього, відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Оскаржувана постанова не містить дати та часу вчинення адміністративного правопорушення, як і встановлення наявності чи відсутності заподіяння майнової шкоди внаслідок вчиненого правопорушення, існування обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відтак, оскаржувана постанова складена із порушеннями вимог ст.ст.280, 283 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Натомість, позивачу виклик про засідання адміністративної комісії на 10.01.2020 року було направлено лише 09.01.2020 року, як вбачається з відмітки (штампу) на конверті поштового відправлення №404, що не заперечувалось представником відповідача. Позивач отримав вказане поштове відправлення лише 24.01.2020 року, тобто через 14 днів після засідання комісії, а відтак не був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Внаслідок цього, позивач був позбавлений можливості завчасно ознайомитися із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, підготувати правову позицію та надати завчасно (до 10.01.2020 року) комісії докази на підтвердження своєї невинуватості.

Так само виклики на засідання адміністративної комісії 27.12.2019 року та 03.01.2020 року він отримав 03.01.2020 року, що також не заперечувалось представником відповідача.

Відтак, відповідачем було порушено також вимоги ст.277-2 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Всупереч цьому положенню закону, на засіданні адміністративної комісії 10.01.2020 року ОСОБА_1 його права та обов`язки не було роз`яснено, його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи було необґрунтовано відхилено, йому не було надано можливості висловити свої пояснення щодо обставин адміністративного правопорушення, хоча й він був присутній на засіданні адміністративної комісії, про що свідчить описова та мотивувальна частина оскаржуваної постанови (а.с.11), а також відсутність доказів на підтвердження протилежного.

Суд критично оцінює відмітку у оскаржуваній постанові від 10.01.2020 року про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання постанови та підпису, оскільки позивач клопотав про надання йому копії постанови, проте йому пояснили, що текст постанови від 10.01.2020 року буде виготовлено пізніше, а тому змоги надати йому копію немає, що не заперечувалось представником відповідача.

Більше того, 10.01.2020 року позивачу була надана можливість ознайомитися із матеріалами справи про адміністративне правопорушення лише після розгляду комісією його справи, що не заперечувалось представником відповідача.

Таким чином, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення 10.01.2020 року порушено також положення ст.279 КУпАП.

Суд погоджується із посиланнями позивача на порушення відповідачем вимог ст.247 КУпАП, оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у такому разі.

Зокрема, відповідно до ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 7 п.6.13.1 Правил благоустрою території міста Вінниці, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 зазначено, що на об`єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно тимчасові або постійні огорожі та відгородження.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», якому відповідає п.1.12.1 Правил благоустрою території міста Вінниці, до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, серед іншого, території загального користування (парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; території пам`яток культурної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування.

Таким чином, складом адміністративного правопорушення за ст.152 КУпАП з огляду на зміст п.п.7. п.6.13.1 Правил благоустрою території міста Вінниці є порушення заборони самовільно встановлювати тимчасові або постійні огорожі та відгородження на перечислених вище об`єктах благоустрою.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу .

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

В оскаржуваній постанові вказується, що ОСОБА_1 ставиться у вину невжиття заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 216 кв.м. на АДРЕСА_1 шляхом перенесення дерев`яної огорожі, демонтажу будівельного рихтування з приведенням земельної ділянки в первинний стан.

Водночас, із вказаного формулювання у постанові не можливо встановити, щодо якого саме об`єкту благоустрою за вказаною адресою допущено правопорушення - території пам`яток культурної спадщини, вулиці чи пішохідної доріжки, тобто не викладено достатньо конкретно фактичні обставини адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

Більше того, відповідач належним чином не встановив, хто саме встановив відповідну огорожу, коли, та чи була така огорожа встановлена самовільно.

Натомість позивач у судовому засіданні пояснив, що огорожу встановило ТОВ «Екос-Енергія» у серпні 2009 року, що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт №14 (а.с.17-18), до неї ТОВ «Оспором-2» не має відношення, адже ця юридична особа була заснована значно пізніше - 07.08.2017 року.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 як директором ТОВ «Оспром-2». Протокол про вчинення адміністративного правопорушення від 11.11.2019 року не свідчить про факт самовільного встановлення огорож чи відгороджень ОСОБА_1 чи іншою особою на вказівку ОСОБА_1 , а міркування інспектора та членів комісії щодо наявності у ОСОБА_1 організаційно-розпорядчих функцій щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення огорожі та демонтажу рихтувань не входять до складу адміністративного правопорушення та не підтверджені належними доказами.

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом:

1) проведення перевірок території;

2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян;

3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій;

4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту (ч.3 ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Згідно із п.п.10.3 Правил благоустрою території міста Вінниці, якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою.

Складення такого припису і відповідне зобов`язання осіб про необхідність усунення допущених правопорушень є логічною передумовою притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

Дерев`яна огорожа та металеве рихтування, які на думку відповідача встановлені всупереч пп.7 п.6.13.1 Правил благоустрою території міста Вінниці, очевидно були змонтовані не за один день, відповідна будівля знаходиться за один квартал від приміщення виконавчого комітету Вінницької міської ради, однак відповідні посадові особи перевірки під час монтажу конструкцій не провели, не склали відповідний припис, передбачений п.п.10.3 правил, зобов`язавши осіб, які цю огорожу встановили, демонтувати її, що не заперечувалось сторонами у ході судового засідання.

Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем ст.152 КУпАП, а саме порушення правил благоустрою території населеного пункту, що полягає у порушенні вимог пункту 6.13.1(7) рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці», є неправомірним, адже не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшли своє підтвердження правомірності рішення відповідача, а відтак, з огляду на вищевикладене постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №30 від 10.01.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.288 КУпАП постанову адміністративної комісії по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено - у виконавчий комітет (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таке положення закону кореспондує за своїм змістом зі ст.288 КУпАП, відповідно до якої скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивачу було надіслано копію оскаржуваної постанови лише 15.01.2020 року згідно з відповідною відміткою (штампом) на конверті поштового відправлення (а.с.6), що не заперечувалось сторонами. Позивач отримав копію оскаржуваної постанови 24.01.2020 року, що не заперечувалось представником відповідача.

Десятиденний строк на оскарження постанови від 10.01.2020 року закінчився 20.01.2020 року (понеділок). Таким чином, позовна заява позивача від 28.01.2020 року подана поза межами строку для оскарження відповідної постанови.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що не подав позовну заяву вчасно, оскільки не був знайомий зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення, не мав можливості навести у позовній заяві мотиви, з яких не погоджується із відповідним рішенням адміністративної комісії.

Відповідно ж до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.

Перешкоди у доступі до правосуддя можливі як у зв`язку з особливостями національного процесуального законодавства держави, так і через обмеження, передбачені матеріальним правом.

У справі «Golder проти Сполученого Королівства» (№ 4451/70, рішення від 21 лютого 1975 року) ЄСПЛ вперше дійшов висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була б неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні за наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ закріпив правило про те, що частина перша статті 6 Конвенції містить у собі невід`ємне право особи на доступ до суду.

Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У цьому контексті слід з`ясовувати чи держава, учасник Конвенції вжила всіх заходів, що їй доступні для організації роботи своєї судової системи у такий спосіб, який би надавав права, гарантовані статтею 6, що застосовується на практиці у цій конкретній ситуації (див., наприклад, з відповідними змінами справу «АТ «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії», рішення від 7 липня 1989 року, пункт 38, серія А N 157, та справу «Давран проти Туреччини», N 18342/03, пункт 45, рішення від 3 листопада 2009 року) з огляду на загальноприйнятий принцип, що Конвенція спрямована на гарантування прав, що є реальними та чинними, а не теоретичними та вдаваними (див. справу «Артіко проти Італії», рішення від 13 травня 1980 року, пункт 33, серія А, N 37, та справу «Ібрахім та інші проти Великої Британії» [ВП], N 50541/08, 50571/08, 50573/08 та 40351/09, § 272, ЄСПЛ, 2016 рік).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

При оцінюванні поважності причин пропущення строку оскарження позивачем суд враховує поведінку адміністративної комісії, яка надіслала оскаржувану постанову лише через 5 днів з дня його винесення, що фактично призвело до неможливості подачі позивачем позовної заяви у строк, встановлений законом.

Відтак, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №30 від 10.01.2020 року ОСОБА_1 та поновити їх.

Крім цього, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про те, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №30 від 10.01.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю, а відтак позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 152, 245, 276, 280, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст.7, 8, 9, 10, 72-78, 121, 132, 139, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №30 від 10.01.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №30 від 10.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарга на судове рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця.

Суддя: