Справа № 300/1221/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" липня 2020 р. справа № 300/1221/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до комунального підприємства «Тлумач-Водоканал» про стягнення податкового боргу в сумі 2 826 540,10 грн., -
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до комунального підприємства «Тлумач-Водоканал» (далі відповідач, КП «Тлумач-Водоканал») про стягнення податкового боргу в розмірі 2 826 540,10 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України не погашено в повному обсязі податкові зобов`язання з податку на додану вартість; екологічного податку, а саме: скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти; рентної плати, зокрема, за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства та за користування надрами та видобування корисних копалин загальнодержавного значення; податку на доходи; військового збору та пені у загальному розмірі 2 826 540,10 грн.
09.06.2020 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалу від 09.06.2020 відповідач отримав 16.06.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 104).
Вказаною ухвалою встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Однак, своїм правом на подання відзиву чи інших письмових доказів відповідач не скористалася.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановив наступне.
Комунальне підприємство «Тлумач-Водоканал» 28.11.2005 зареєстроване як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10-11) та на перебуває на обліку у Головному управлінні Державної податкової служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов`язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пункт 16.1.3), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пункт 16.1.4).
Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов`язку, згідно положень якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (стаття 38 Податкового кодексу України).
Пунктом 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
До загальнодержавних податків відповідно до підпункту 9.1.3, 9.1.5, 9.1.6 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належать податок на додану вартість, екологічний податок і рентна плата, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.
Виходячи із положень пункту 180.1 статті 180, підпункту 240.1.2 пункту 240.1 статті 240, підпункту 252.1.1 пункту 252.1 статті 252, пункту 255.1 статті 255 Податкового кодексу України, відповідач є платником податку на додану вартість, екологічного податку (скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти) та рентної плати (за користування надрами для видобування корисних копалин і за спеціальне використання води).
З приводу податкових зобов`язань (податкового боргу) відповідача визначених ним самостійно, суд зазначає наступне.
Згідно положень пункту 54.1 статті 54 та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
При цьому платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом пунктів 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідачем подано до Тлумацької ДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:
- податкову декларацію за травень 2019 року від 19.06.2019 на суму 36 131,00 грн. (а.с. 13);
- податкову декларацію за червень 2019 року від 17.07.2019 на суму 29 112,00 грн. (а.с. 14);
- податкову декларацію за липень 2019 року від 16.08.2019 на суму 13 396,00 грн. (а.с. 15);
- податкову декларацію за серпень 2019 року від 17.09.2019 на суму 40 190,00 грн. (а.с. 16);
- податкову декларацію за вересень 2019 року від 17.10.2019 на суму 44 524,00 грн. (а.с. 17);
- податкову декларацію за жовтень 2019 року від 14.11.2019 на суму 47 002,00 грн. (а.с. 18).
Вказаних самостійно визначених зобов`язань відповідач не виконав, а тому заборгованість з податку на додану вартість за вищевказаний період згідно вищенаведених декларацій в загальному становить 210,355,00 грн.
В частині екологічного податку суд відзначає, що за змістом положень підпунктів 240.1.2 пункту 240.1 статті 240.1 Податкового кодексу України платниками даного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти.
Об`єктом та базою оподаткування є обсяги та види забруднюючих речовин, які скидаються безпосередньо у водні об`єкти (підпункт 242.1.2 пункту 242.1 статті 242 ПК України).
Згідно пункту 249.1 статті 249 ПК України, суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.
Відповідно до пункту 250.1 та підпункту 250.2.1 пункту 250.2 статті 250 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.
Платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.
Так, судом з`ясовано, що відповідачем сформовано і подано до контролюючого органу податкову декларацію з екологічного податку за 2 квартал 2019 року від 05.08.2019 на суму 1 215,47 грн. (а.с. 74) та податкову декларацію з екологічного податку за 3 квартал 2019 року від 30.10.2019 на суму 1 236,99 грн. (а.с. 75).
Стосовно рентної плати суд відзначає, що відповідно до підпунктів 251.1.1, 251.1.4 пункту 251.1 статті 251 Податкового кодексу України, рентна плата складається з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та рентної плати за спеціальне використання води.
Положеннями підпункту 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 ПК України визначено, що платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.
Об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої, серед іншого, належать обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони (підпункт 252.3.1 пункту 252.3 статті 252 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 252.6 статті 252 ПК України, базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).
Платниками рентної плати за спеціальне використання води є, зокрема первинні водокористувачі суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи-підприємці, які використовують та/або передають вторинним водокористувачам воду, отриману шляхом забору води з водних об`єктів (пункт 255.1 статті 255 Податкового кодексу України).
За змістом пункту 255.3 статті 255 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі.
Відповідно до підпункту 255.11.1 пункту 255.11 статті 255 вказаного Кодексу водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.
Згідно пункту 255.12 статті 255 Податкового кодексу України порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням визначено статтями 257 і 258 цього Кодексу.
Так, згідно пункту 257.1 статті 257 ПК України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.
Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати (пункт 257.2 вказаної статті).
Відповідно до пункту 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Судом встановлено, що КП «Тлумач-Водоканал» сформовано і подано позивачу податкові декларації, а саме:
- податкову декларацію з рентної плати за 2 квартал 2019 року від 05.08.2019 в частині спеціального використання води на суму 2 318,76 грн.;
- податкову декларацію з рентної плати за 3 квартал 2019 року від 30.10.2019 в частині спеціального використання води на суму 2 309,23 грн.;
- податкову декларацію з рентної плати за 2 квартал 2019 року від 05.08.2019 в частині користування надрами для видобування корисних копалин на суму 17 196,44 грн.;
- податкову декларацію з рентної плати за 3 квартал 2019 року від 30.10.2019 в частині користування надрами для видобування корисних копалин на суму 17 126,97 грн.
Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).
З огляду на вказане самостійно визначені відповідачем зобов`язання в загальному розмірі, в тому числі з податку на додану вартість 210,355,00 грн., екологічного податку в сумі 2 452,46 грн. та рентної плати в загальній сумі 38 951,40 грн., які несплачені у строк встановлений пунктом 203.2 статті 203, пункту 250.2 статті 250, пункту 257.5. статті 257 Податкового кодексу України, являється узгодженою заборгованістю Комунального підприємства «Тлумач-Водоканал».
Досліджуючи обставини щодо наявності у відповідача заборгованості по застосованих позивачем до відповідача штрафних (фінансових) санкцій, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як встановлено судом, посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт від 12.12.2019 за №357/09-19-05-05/33586885, яким встановлено порушення відповідачем:
- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України КП «Тлумач-водоканал» не зареєстровано податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 8 421 440,00 грн., в тому числі ПДВ 1 648 288,00 грн.
- п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме: неподано розрахунок частини чистого прибутку за 1 квартал 2017 року, за 2 квартал 2017 року, за 3 квартал 2017 року;
- п. 168.1, ст. 168, п. 171.1, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України встановлено несвоєчасне перерахування в бюджет податку на доходи фізичних осіб із сум заробітної плати працівникам (код платежу 11010100) в сумі 147 600,00 грн. та встановлено протерміновану заборгованість по сплаті даного платежу в бюджет станом на 31.10.2019 в сумі 1 189 687,08 грн.;
- п. 168.1, ст. 168. п. 171.1, п. 171.2 ст. 171. п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України встановлено несвоєчасне перерахування в бюджет військового збору із сум заробітної плати працівникам (код платежу 11011000) в сумі 46 427,23 грн., за що нараховано пеню в сумі 1 477,84 грн. та встановлено протерміновану заборгованість по сплаті даного платежу в бюджет станом на 31.10.2019 в сумі 31 198,32 грн.;
- пп. б, п. 176.2, ст.176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку №1020 від 24.10.2010 за 2 квартал 2016 року, 1 квартал 2017 року, 3 квартал 2018 року відображено нараховані та виплачені доходи по податковий номерах, у яких згідно сформованого повідомлення бази даних допущені помилки (а.с. 20-46).
Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
В свою чергу, пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
За наслідками розгляду вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення, якими до застосовано штрафні санкції:
Вищезазначені податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на податкових повідомленнях-рішеннях, копія яких міститься в матеріалах справи.
Крім того, судом встановлено, що позивачем на підставі акта камеральної перевірки від 13.06.2019 за №1951/09-19-54-12/33586885 (а.с. 78-79) прийнято:
Поряд з іншим, в матеріалах справи наявний акт камеральної перевірки №388/09-19-54-04/33586885 від 17.01.2020, який свідчать про встановлене порушення відповідачем сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами та видобування корисних копалин загальнодержавного значення протягом строків, визначених пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України (а.с. 85).
На час розгляду справи, податкові зобов`язання та штрафні санкції з податку на додану вартість, рентної плати за спеціальне використання води, рентної плати за користування надрами та видобування корисних копалин, з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій, податку на доходи фізичних осіб та військового збору згідно вищенаведених податкових повідомлень-рішень відповідачем до бюджету не сплачені і заборгованість по них в загальному становить 2 573 255,64 грн.
За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов`язання, визначеного вищевказаними податковими повідомлення-рішеннями, суд дійшов до переконання, що податкові зобов`язання та застосовані позивачем штрафні санкції в загальному розмірі 2 573 255,64 грн., є узгодженими та являються податковим боргом КП «Тлумач-Водоканал».
У відповідності до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Кодексу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Згідно підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статі 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Суд звертає також увагу на те, що на підставі положень статті 129 ПК України податковим органом нараховано пеню в загальному розмірі 1 525,60 грн., що підтверджується довідкою про борг за платежами від 14.05.2020 (а.с. 12), розрахунком пені по військовому збору (а.с. 61-62) та інтегрованою карткою платника податку відповідача (а.с. 63).
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків (підпункт 59.1 статті 59 ПК України).
Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано податкову вимогу форми «Ю» за №133-23 від 25.02.2016, яку відповідачем отримано 04.03.2016, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на даній податковій вимозі, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 97). Однак, відповідачем залишено без реагування податкову вимогу форми «Ю» за №133-23 від 25.02.2016, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов`язань, відповідач не сплатив.
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про борг за платежами від 14.05.2020 (а.с. 12) та інтегрованими картками платника податку відповідача (а.с. 63-73).
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 2 826 540,10 грн., що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.
Згідно із пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума в розмірі 2 826 540,10 грн. є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач Головне управління ДПС в Івано-Франківській області: вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Відповідач Комунальне підприємство «Тлумач-Водоканал»: вул. Рибаківка, 22-А, с. Гончарівка, Тлумацький район, Івано-Франківська область, 78015, .

Суддя Кафарський В.В.