Справа № 120/1741/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 липня 2020 р. Справа № 120/1741/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом: Державного реєстратора Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_1

до: Міністерства юстиції України (Комісія з розгляду скарг у сфері державної реєстрації)

про: визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (Комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації) про визнання протиправним, скасування наказу від 25.02.2020 року та зобов`язання вчинити дії щодо відновлення скасованих записів рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та відновити доступ державному реєстратору до реєстру речових прав на нерухоме майно.

Свої вимоги мотивує тим, що за результатами розгляду скарг сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес", колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора прийнято висновок на основі якого винесено наказ № 684/5 від 25.02.2020 року, яким частково задоволено скарги заявника, скасовано рішення № 48870479 від 26.09.2019 року прийняте державним реєстратором та, як наслідок анульовано державному реєстратору ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак з прийнятим наказом комісії позивач не погоджується та зазначає, що Мін`юстом порушено загальний строк розгляду та вирішення скарги передбачений п. 4 порядком № 1128 згідно якого розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки встановлені Законом України "Про звернення громадян", у свою чергу скаргу СТОВ "Прогрес" розглянуто майже через 100 днів після її реєстрації.

Крім того позивач зазначає, що при розгляді скарги комісією порушено п. 5 порядку № 1128 та не повідомлено його, як сторону, а тому він не міг надати пояснення та заперечення стосовно скарги.

У зв`язку з чим вважає, оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим, тому наявні усі підстави для його скасування.

Заперечуючи вимоги позивача представником Мін`юсту надано відзив на позовну заяву, яким зазначає, що оскаржуваний наказ відповідача від 25.02.2020 року № 684/5 є законним та прийнятим в порядку та спосіб визначений чинним законодавством. Розглянувши скарги СТОВ "Прогрес" на рішення державного реєстратора від 26.09.2019 року № 48870479 про припинення запису про право оренди земельної ділянки № 27131033, колегією Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора рекомендовано задовольнити її частково, а саме: скасувати рішення прийняті державним реєстратором та анулювати доступ йому до державного реєстру прав на нерухоме майно. Згідно постанови КМУ, якою затверджено порядок розгляду скарг та відповідно до якого й здійснювався розгляд скарги СТОВ "Прогрес".

Оскільки під час розгляду скарги встановлено, що державним реєстратором припинено запис про інше речове право (право оренди земельної ділянки), оскаржуване рішення прийняте Міністерством юстиції України за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права, до якої додано, серед іншого, постанову Верховного суду від 22.08.2019 року у справі № 802/2115/17, однак у зазначеній постанові відсутні будь-які відомості щодо припинення права оренди СТОВ "Прогрес" на земельну ділянку.

Таким чином, оскаржуване рішення від 26.09.2019 року прийняте державним реєстратором з порушенням вимог ст. 10, 24, 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме не встановлено належним чином відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також не встановлено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Тому рішення підлягає скасуванню та відповідно до норм пп. "а", "г" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону у разі задоволення скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, як наслідок анульовано доступ державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Крім того представник відповідача зазначає, що посилання позивача на строки розгляду скарги СТОВ "Прогрес" є недоречними оскільки стосуються прав скаржника, а не державного реєстратора. Щодо повідомлення колегією всіх зацікавлених осіб про розгляд скарги, відповідач зазначає, що п. 10 порядку № 1127 передбачена можливість повідомлення сторін засобами електронної пошти, цим правом й скористалась колегія.

17.07.2020 року представником позивача на адресу суду подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши матеріали справи та заяву про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 240 КАC України заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 262 КАC України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою суду від 27.04.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи по суті розпочався 27.05.2020 року, а заяву про залишення позовну заяву без розгляду подано 17.07.2020 року, що свідчить про пропуск строку звернення із вказаною заявою.

Також суд зазначає, що подана представником позивача заява свідчить саме про звернення до суду в порядку п.п 5 п. 1 ст. 240 КАС України, а не в порядку п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, що в свою чергу не дає можливості суду задовольнити заяву про залишення позовної заяви без розгляду, а відтак суд відмовляє у задоволенні вказаної заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що 16.01.2020 року відбувся розгляд скарги СТОВ "Прогрес" від 09.10.2019 року за № 35391-33-19 та скарги від 27.12.2019 року за № 45724-33-19.

Колегією Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, за результатами розгляду скарги прийнято висновок від 16.01.2020 року, який мотивовано тим, що державний реєстратор ОСОБА_1 прийняв рішення від 21.11.2019 року № 49785848 та припинив запис про інше речове право (право оренди земельної ділянки) № 27131033 СТОВ "Прогрес" щодо земельної ділянки.

Рішення від 26.09.2019 року № 48870479 прийнято державним реєстратором за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 36096432, до якої додано постанову Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 802/2115/17.

В подальшому 21.11.2019 року № 49785848 державним реєстратором Мельник І.А. прийнято за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 33398522, до якої додано угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 13.11.2019 року укладену між власниками земельної ділянки ОСОБА_2 та ФГ "Нусі", яка не містить відомостей про договір оренди, щодо якої укладено угоду.

На основі зазначеного висновку колегії Мін`юсту винесено наказ "Про скасування рішень" № 684/5 від 25.02.2020 року, яким вказано:

- скарги СТОВ "Прогрес" від 09.10.2019 року та від 27.12.2019 року задовольнити частково;

- скасувати рішення від 26.09.2019 року № 48870479, прийняте державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_1;

- скасувати рішення від 21.11.2019 року № 49785848, прийняте державним реєстратором Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області Мельник І.А.;

- анулювати доступ державному реєстратору Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_1. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- у задоволенні інших вимог відмовлено.

Позивач не погоджується із прийнятим наказом відповідача та вважає його таким, що не відповідає вимогам законодавства звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 "Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері - державної реєстрації" у відповідності до абз. 1 п. 1, п. 2, 5 Порядку № 1128 цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерства юстиції України та його територіальними органами.

Для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які та їх склад затверджуються Міністерства юстиції України або відповідним територіальним органом.

Положенням про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції 09.01.2020 року № 71/5 визначено порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а також права та обов`язки її членів.

Відповідно до п. 2 Колегія є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфери державної реєстрації).

Колегія створюється Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження її складу відповідно до цього Положення.

Згідно п. 1, 2 розділу III процедурні засади діяльності Колегії визначено, що формою роботи Колегії є засідання. Дата, час і місце проведення засідання Колегії визначаються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом. Персональний склад членів Колегії, що беруть участь у відповідному засіданні, визначається співголовою Колегії.

Колегія уповноважена розглядати скарги у сферах державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються, у разі участі у ній співголови, секретаря та не менш як трьох членів Колегії.

Пунктом 10 порядку визначено, що за результатом розгляду скарги у сферах державної реєстрації Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини від персонального складу Колегії, визначеного відповідно до п. 1 цього розділу. У разі рівного розподілу голосів голос співголови Колегії є вирішальним.

Висновок Колегії має містити:

дату та місце проведення засідання Колегії;

склад Колегії, що здійснював розгляд скарги у сферах державної реєстрації, та результати голосування ("за", "проти" чи "утримався");

реквізити та суть скарги у сферах державної реєстрації;

рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги у сферах державної реєстрації;

мотиви рішення Колегії у стислому викладенні;

мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги у сферах державної реєстрації, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, що здійснювала розгляд відповідної скарги у сферах державної реєстрації.

Відповідно до 12 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Судом встановлено, що Міністерством юстиції України розглянуто скаргу СТОВ "Прогрес" від 09.10.2019 року на рішення державного реєстратора Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_1 від 26.09.2019 року № 48870479 про припинення запису про право оренди земельної ділянки № 27131033 СТОВ "Прогрес".

За результатами розгляду скарг, відповідачем винесено Наказ № 684/5 від 25.02.2020 року про часткове задоволення скарг, яким скасовано рішення від 26.09.2019 року №48870479 та яким крім іншого, анульовано доступ позивачу до державного реєстру речових прав.

Так постановою КМУ № 1128 від 25.12.2015 року затверджений Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції на підставі якого розглядалися скарги СТОВ "Прогрес".

Відповідно до п. 8 Порядку №1128 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялась бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Як свідчать матеріали справи, комісією з розгляду скарг відповідно до відомостей Державного реєстру прав встановлено, що рішенням від 26.09.2019 року № 48870479, прийнятим державним реєстратором ОСОБА_1. припинено запис про інше речове право (право оренди земельної ділянки) № 27131033 СТОВ "Прогрес". Вказане рішення прийнято за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 36096432, до якої додано постанову Верховного суду від 22.08.2019 року у справі № 802/2115/17.

Однак у зазначеній постанові суду відсутні відомості чи зобов`язання щодо припинення права оренди СТОВ "Прогрес" на земельну ділянку.

Із висновку комісії слідує, що нею встановлено порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, яке допущене державним реєстратором ОСОБА_1. відповідно до п. 40 порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ № 1127, яким чітко визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим порядком (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації в свою чергу зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Приписами ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому п.п. "в" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому ст. 37 цього Закону).

Згідно з п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, ведення Державного реєстру прав передбачає: 1) формування та реєстрацію заяв (запитів) у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав (далі - база даних про реєстрацію заяв і запитів); 2) пошук відомостей у Державному реєстрі прав; 3) оформлення рішень, свідоцтв про право власності на нерухоме майно; 4) відкриття розділів Державного реєстру прав та/або внесення записів до нього; 5) внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав;6) надання інформації з Державного реєстру прав; 7) закриття розділів Державного реєстру прав.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, № 1141 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно з п. п. 38, 39 Порядку № 1141, зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка).

Внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, записи про яку містяться у зазначеному Реєстрі, а також у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже аналізуючи норми права можна дійти висновку, що перш ніж вчиняти реєстраційну дію за державним реєстратором закріплено ряд зобов`язаннь щодо встановлення відповідності заявлених прав, поданих або отриманих документів вимогам законодавства, встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, встановлення відповідності відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться у Державному реєстрі речових прав відповідно до відомостей, що містяться у поданих або отриманих документах та встановлення факту виконання умов правочину з якими закон пов`язує можливість виникнення відповідного правочину, його переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також належним чином має бути перевірено документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав.

Однак, як встановлено у висновку комісії від 16.01.2020 року державним реєстратором не було дотримано вказаних дій, оскільки додана до заяви постанова Верховного суду від 22.08.2019 року у справі № 802/2115/17 не давала змоги встановити припинення права оренди земельної ділянки СТОВ "Прогрес" так, як у вказаному рішення відсутні відомості щодо припинення права оренди СТОВ "Прогрес" на земельну ділянку, а також жодним чином не було зобов`язано державного реєстратора вчиняти будь-які дії з приводу цієї ділянки.

Крім того відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону передбачена відмова в державній реєстрації прав, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. (ч. 2 ст. 24 Закону).

Отже із зазначеного слідує, що позивачем порушено вимоги п. 1, 2 ч. 3 ст. 10, ч. 1, 2 ст. 24, ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час прийняття оскаржуваних рішень, дані порушення виявлено комісією Мін`юсту та, як наслідок призвело до єдиного можливого способу усунення порушення це скасування оскаржуваного рішення, що поновить права скаржника.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" п. 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач розглядаючи скаргу щодо скасування державної реєстрації прав та приймаючи рішення про скасування рішення державного реєстратора від 26.09.2019 року № 48870479 та анулювання доступу державного реєстратора до реєстру речових прав на нерухоме майно діяв в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства України.

Крім того відповідно до п. 8 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

Згідно з п. 12 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1128 висновок комісії, на підставі якого суб`єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов`язково містить інформацію про те, що: 1) рішення, дії або бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; 2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб`єктом розгляду скарги рішень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 2 ч. ш. ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Таким чином приймаючи рішення стосовно анулювання доступу державному реєстратору до Державного реєстру речових прав Мін`юст діяв в межах вимог законодавства.

Так, ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено перелік спеціальних санкцій, які застосовуються органом контролю - Міністерством юстиції України, у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами.

Ці санкції є заходами юридичної відповідальності організаційного та адміністративного характеру, що накладаються на державного реєстратора у разі виявлення у його діях порушень порядку державної реєстрації. Міністерство юстиції України обирає ту санкцію, яка відповідає особі порушника та тяжкості виявленого порушення.

Отже, право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України.

Суд вважає, що Міністерством юстиції України при застосуванні до позивача стягнення у вигляді анулювання доступу до Єдиного державного реєстру були враховані усі обставини порушень, ступінь вини позивача та наслідки такого порушення, у зв`язку з чим, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України № 684/5 від 25.02.2020 року "Про скасування рішення" в частині анулювання доступу Державному реєстратору Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обґрунтованим та правомірним.

Стосовно перевірки посилань позивача на неналежне його повідомлення про розгляд скарги СТОВ "Прогрес", судом встановлено наступне.

Відповідно до положень п. 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття осіб, яких належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Вказана норма, зокрема, визначає і сторони залучені до розгляду скарги Комісією.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до п. 10 Порядку № 1128 встановлено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту;

3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог п.п. 3 п. 10 Порядку № 1128 24.12.2019 року о 17:55 год, службою діловодства Міністерства юстиції України 24.12.2019 року направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги разом додатками на електронну поштову адресу позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність порушень з боку Міністерства юстиції України щодо не належного повідомлення позивача відносно дати, часу та місця розгляду скарги СТОВ "Прогрес".

Відносно зауважень позивача щодо пропуску загального строку розгляду та вирішення скарги суд погоджується із зауваженнями позивача з огляду на наступне.

Мін`юст відповідно до п. 4 Порядку № 1128 розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснює у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Як зазначено у висновку Колегії від 16.01.2020 року скарга СТОВ "Прогрес" від 09.10.2019 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.10.2019 за № 35391-33-19, а розгляд її відбувся16.01.2020 року тобто, з пропуском передбаченого строку.

Статтею 20 Законом України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Частиною 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Із зазначеного слідує, що скарга СТОВ "Прогрес" від 09.10.2019 року, яка розглянута комісією 16.01.2020 року розглянута із порушенням строку, що є підставою порушення колегії порядку розгляду скарг.

Однак суд зазначає про те, що пропущений комісією строк розгляду скарги не змінює порушені норми законодавства, не скасовує неналежне встановлення обставин справи, а також не скасовує передчасності вчинених дій державним виконавцем при прийнятті рішення про припинення запису щодо іншого речового права на земельну ділянку, які були виявленні комісією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Також судом взято до уваги, що скаржником, тобто СТОВ "Прогрес" дії колегії з цього приводу оскаржено не було.

Тому підстав для скасування наказу "Про скасування рішень" № 684/5 від 25.02.2020 року в частині анулювання доступу державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд не знаходить.

Розглядаючи вимогу позивача щодо скасування Наказу Міністерства юстиції України № 684/5 від 25.02.2020 року в частині відновлення скасованих записів рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 26.09.2019 року № 48870479 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм Закону вбачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Виникнення спірних правовідносин зумовлене незгодою державного реєстратора з наказом Мін`юсту "Про скасування рішень" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тобто скасовуючи рішення державного реєстратора за скаргою СТОВ "Прогрес" вимоги спрямовані на поновлення порушеного майнового права тобто права користування земельною ділянкою скаржника, відтак визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора є захистом прав третьої особи на право користування земельною ділянкою за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Отже спірні правовідносини у даній справі, так чи інакше, пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна третьої особи, однак вимога державного реєстратора стосовно відновлення скасованих записів рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 26.09.2019 року за № 48870479 жодним чином не стосується та навіть не підтверджує наявності порушених прав чи законного інтересу позивача на момент звернення до суду.

Водночас у даному випадку правові наслідки для позивача може створювати виключно прийняте рішення про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав.

Однак згідно з висновком комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації яким встановлено грубе порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, допущеним державним реєстратором ОСОБА_1., суд приходить до висновку що відповідачем дотримано всіх вимог нормативно-правових актів при ухвалені оскаржуваного наказу.

Водночас суд зазначає, що матеріали позову не містять доводів, які спростовують висновки комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, винесених за результатами розгляду скарги СТОВ "Прогрес" від 26.09.2019 року та скарги від 27.12.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державного реєстратора Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (Комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович