Справа № 640/16781/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Київ

22 липня 2020 року

справа № 640/16781/19

адміністративне провадження № К/9901/17583/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року

у справі № 640/16781/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль»

до Офісу великих платників податків ДПС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2020 року до суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС (далі - скаржник), направлена до суду поштою 16 липня 2020 року.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Скаржник визначає підставу касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо порушення вимог частини десятої статті 15 та частини тридцять сьомої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до частини десятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво або імпорт алкогольних напоїв або тютюнових виробів (крім виробництва вин виноградних, вин плодово-ягідних або напоїв медових із виноматеріалів виключно власного виробництва), здійснюють поставку цієї продукції суб`єктам господарювання оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам за наявності ліцензії на оптову торгівлю.

Частиною тридцять сьомою статті 15 цього Закону передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Положення наведених частин статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» описують дозволену (можливу) поведінку суб`єкта господарювання в процесі виробництва або імпорту алкогольних напоїв або тютюнових виробів та в процесі їх зберігання, тобто є диспозиціями норм права. Ці частини статті 15 Закону неодноразово застосовувалися судами першої та апеляційної інстанції у своїх рішеннях, а правильність їх застосування судами була предметом касаційного перегляду Верховним Судом.

Правове навантаження частин десятої та тридцять сьомої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єктів господарювання, не потребує правових висновків щодо їх застосування, а положення цих норм застосовуються суб`єктами владних повноважень виключно при наявності складу правопорушення в діях суб`єкта господарювання, зокрема, шляхом накладення штрафних санкцій, встановлених статтею 17 цього Закону. Визначальним у спірних правовідносинах є повне встановлення фактичних обставин щодо наявності/відсутності в діях Товариства складу правопорушення та надання правильної правової оцінки цим обставинам, а тому є недоцільним визначення скаржником підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частин десятої, тридцять сьомої статті 15 Закону у подібних правовідносинах, без зазначення норм статті 17 Закону (санкція норми права), а також без посилання на порушення судами норм процесуального права щодо встановлення обставин та оцінки доказів, що є окремою підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Зі змісту касаційної скарги не вбачається в чому полягає неправильне застосування судами частин десятої та тридцять сьомої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», проте зрозуміло, що скаржник не погоджується з оцінкою наданою судами фактичним обставинам справи.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 640/16781/19.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №640/16781/19 повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Ф. Ханова