Справа № 120/1213/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1213/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

21 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоди роботи у ВАТ "Московський ювелірний завод" (з грудня 2002 року по грудень 2007 року); у ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС" (з січня 2008 року по листопад 2010 року), у ТОВ "С.Д.ДАЙМОНД" (з грудня 2012 року по 24.05.2016 року) та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача зазначені періоди роботи; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування довідок про нараховану та виплачену заробітну плату № 62-к від 14.03.2016 року, виданої ВАТ "Московський ювелірний завод", № 161 від 10.03.2016 року, виданої ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС", № 25 від 17.02.2016 року, № 5 від 05.05.2016 року, № 7 від 27.12.2016 року, виданої ЗАТ "Т.Л.Т.ДАЙМОНД" та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію із урахуванням зазначених вище довідок про нараховану та виплачену заробітну плату; зобов`язання відповідача виплатити різницю між перерахованою та отриманою пенсією за період з 24.05.2016 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому пенсії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивачем зазначено, що йому на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року у справі за № 127/12236/17, починаючи з 24.05.2016 року призначено пільгову пенсію за віком, обчислену за нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне страхування". У подальшому, 29.08.2019 року представник позивача звернулась із адвокатським запитом до відповідача про надання розгорнутої і детальної інформації про заробітну плату, яка врахована при призначенні пенсії позивачу, оскільки, на її переконання, розмір пенсії свідчив про неврахування певного стажу роботи, в тому числі і заробітної плати. За наслідком розгляду даного запиту відповідач листом за № 4884/10-1-50/02 від 06.09.2019 року повідомив представника позивача про враховані ОСОБА_1 періоди страхового стажу за заробітних плат для призначення пільгової пенсії. У свою чергу представник позивача вважає, що згідно інформації із даного листа ОСОБА_1 не враховано періоди роботи з 01.12.2002 року по 31.12.2007 року у ВАТ "Московський ювелірний завод", з 01.01.2008 року по 19.11.2010 року у ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС", з грудня 2012 року по 24.05.2016 року у ТОВ "С.Д.ДАЙМОНД". Як наслідок не враховано і довідки про заробітну плату, отриману на даних підприємствах, що фактично зменшило розмір призначеної пенсії. На переконання позивача, неврахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує право останнього на належний соціальний захист.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області (правонаступник УПФ в м. Вінниці) починаючи з 07.08.2001 року. Позивач отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи, внаслідок загального захворювання, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", та яку було перераховано з 01.01.2004 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкового державного пенсійного страхування".

24.05.2016 року позивач звернувся до УПФУ в м. Вінниці з заявою про переведення його з дня подання цієї заяви з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у відповідності до положень п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Для цього позивачем було додано до поданої заяви наступні документи: трудову книжку, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 12/39 від 25.04.2016 року за період роботи з 07.07.1980 року по 31.12.1991 року, виданої ДП "Вінницький завод "Кристал"; довідку щодо уточнення умов праці, необхідних для призначення трудової пенсії та підтвердження постійної зайнятості за період з 01.12.2002 року по 31.12.2007 року № 61-к від 14.03.2016 року, виданої ВАТ "Московський ювелірний завод"; довідку щодо уточнення умов праці, необхідних для призначення трудової пенсії та підтвердження постійної зайнятості за період з 01.01.2008 року по 19.11.2010 рік № 154-п від 14.03.2008 року, виданої ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС"; довідку про нараховану та виплачену заробітну плату № 62-к від 14.03.2016 року за період з грудня 2002 року по грудень 2007 року, виданої ВАТ "Московський ювелірний завод"; довідку про нараховану та виплачену заробітну плату № 161 від 10.03.2016 року за період з січня 2008 року по листопад 2010 року, виданої ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС"; довідку про заробітну плату для призначення (перерахунку) пенсії № 25 від 17.02.2016 року за період з січня 2011 року по листопад 2012 року, виданої ЗАТ "Т.Л.Т.ДАЙМОНД"; довідку № 5 від 05.05.2016 року якою засвідчено факт працевлаштування ОСОБА_1 , починаючи з грудня 2012 року і по даний час, на ТОВ "С.Д.ДАЙМОНД", отримувані ним доходи та стягненні з нього пенсійні внески; пільгову довідку від 29.12.2000 року, видану ТОВ "ЕЛДИАМ", якою засвідчено факт роботи позивача на вказаному товаристві у період з 13.09.1999 року по 31.12.2000 року; пільгову довідку від 29.11.2002 року, видану ТОВ "АГАВА", якою засвідчено факт роботи позивача на вказаному товаристві у період з 01.01.2001 року по 01.02.2001 року; довідку від 15.11.2010 року щодо уточнення умов праці, необхідних для призначення дострокової пенсії та підтвердження постійної зайнятості за період з 01.01.2008 року по 19.11.2010 року.

Рішенням УПФУ в м. Вінниці від 24.11.2016 року за вих. № 6071 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до положень пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись із таким рішенням органу пенсійного фонду позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року по справі № 127/12236/17 визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язано УПФУ в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 24.05.2016 року пільгову пенсію згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року у справі № 127/12236/17 ОСОБА_1 з 24.05.2016 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Судом встановлено, що в подальшому, 27.08.2019 року представник позивача звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області з адвокатським запитом, в порядку ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", з вимогою про надання розгорнутої та детальної інформації про заробітну плату, яка врахована при призначенні пенсії позивачу.

За результатами розгляду даного запиту ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 06.09.2019 року за № 4884/10-1-50/02 "Про стаж та заробітну плату ОСОБА_1 " повідомлено, що ОСОБА_1 отримує пільгову пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням 27 років 16 днів страхового стажу, до якого враховано наступні періоди:

- з 03.08.1978 року по 09.08.1979 року - робота на Каховському заводі "Южремстанок";

- з 01.09.1979 року по 04.07.1980 року - навчання в технічному училищі № 8 м. Київ;

- з 07.07.1980 року по 31.12.1991 року - робота на Вінницькому заводі "Кристал" (зарахована як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2);

- з 01.01.1992 року по 21.09.1995 року - робота на Вінницькому заводі "Кристал";

- з 28.09.1995 року по 11.12.1995 року- робота в Акціонерному товаристві закритого типу РУІЗ Дайамондс Лімітед, м. Москва;

- з 22.12.1995 року по 06.09.1999 року - робота на Вінницькому заводі "Кристал";

- з 13.09.1999 року по 31.12.2000 року - робота в ТОВ Елдіам, м. Еліста, Російська Федерація;

- з 01.01.2001 року по 01.02.2001 року - робота в ТОВ Агава, м. Чебоксари, Російська Федерація;

- з 01.12.2002 року по 31.12.2003 року - робота в ЗАТ РУІЗ Дайамондс Лімітед, м. Москва (зарахована як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2);

- з 01.01.2004 року по 31.07.2007 року - робота в ЗАТ РУІЗ Дайамондс Лімітед, м. Москва.

Зокрема, повідомлено, що пенсію обчислено з урахуванням заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", за періоди роботи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року та за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 року, а саме: з 01.07.2000 року по 01.02.2001 року, 01.12.2002 року по 31.07.2007 року. При цьому, заробітна плата за періоди з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року та з 01.12.2002 року по 31.07.2007 року врахована згідно наданих заявником довідок. Заробітна плата за період роботи в Російській Федерації врахована з урахуванням норм статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Проаналізувавши зміст даного листа представник позивача дійшла висновку, що відповідачем не враховано позивачу періоди його роботи у ВАТ "Московський ювелірний завод" (з грудня 2002 року по грудень 2007 року); у ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС" (з січня 2008 року по листопад 2010 року), у ТОВ "С.Д.ДАЙМОНД" (з грудня 2012 року по 24.05.2016 року), а також надані довідки про нараховану та виплачену заробітну плату: № 62-к від 14.03.2016 року, виданої ВАТ "Московський ювелірний завод", № 161 від 10.03.2016 року, виданої ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС", № 25 від 17.02.2016 року, № 5 від 05.05.2016 року, № 7 від 27.12.2016 року, виданої ЗАТ "Т.Л.Т.ДАЙМОНД".

На думку позивача, неврахування даних періодів роботи до страхового стажу призвело до фактичного зменшення розміру призначеної пільгової пенсії. Дані обставини і слугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є фактично способом виконання рішення по справі №127/12236/17-а на стадії виконання судового рішення, оскільки викладені в такому рішенні обставини та їх неврахування відповідачем якраз і є мотивами цього позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 1 статті 43 Закону № 1058-IV передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як зазначено у частині 4 статті 42 Закону № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Відповідно до статті 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Так, спірним моментом у цій справі є фактично не зарахування до страхового стажу позивача періоди його роботи на території Російської Федерації, зокрема, у ВАТ "Московський ювелірний завод" (з грудня 2002 року по грудень 2007 року), у ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС" (з січня 2008 року по листопад 2010 року), у ТОВ "С.Д.ДАЙМОНД" (з грудня 2012 року по 24.05.2016 року) та відповідного заробітку за дані періоди.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що оскільки трудовий стаж після призначення пенсії набутий позивачем на території Російської Федерації, тому при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону від 09.07.2003 року за № 1058-IV вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація.

За приписами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають.

У свою чергу, статтею 5 Угоди від 13.03.1992 року визначено, що дана Угода розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з пунктами 2 та 3 статті 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. Отже, наведені положення Угоди передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Вказана вище правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 459/955/15-а, від 27.02.2018 року у справі № 361/4899/17, від 12.06.2018 року у справі № 686/4998/15, а також в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі №21-457а14.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 з 07.08.2001 року перебував на обліку в УПФУ в м.Вінниці та отримував пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення". При цьому, на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року у справі № 127/12236/17 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Тобто, позивачу вперше призначено пенсію у 2001 році. Разом із тим, після призначення пенсії по інвалідності, позивач продовжив працювати на території Російської Федерації, що підтверджується записами трудової книжки позивача Серії НОМЕР_1 від 03.08.1978 року, в якій міститься записи про трудову діяльність останнього, зокрема, за період 01.01.2008 року по 19.11.2010 року у ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС" (записи № 21 та № 22) та за період 03.12.2012 року по 03.11.2016 року у ТОВ "С.Д.ДАЙМОНД" (записи №№ 29 - 38). В подальшому, пільгова пенсія ОСОБА_1 з 24.05.2016 року була призначена за рішенням суду.

Апеляційний суд зазначає, що норми статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлюють правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди, а конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди при призначенні пенсії, а не її перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди та заробітна плата за цей період враховуються лише при первинному призначені пенсії, в той же час підстав для врахування даних обставин при перерахунку такої пенсії наразі не має.

У зв`язку із наведеним підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні.

Також судова колегія зазначає, що жодного звернення до органу пенсійного фонду з приводу перерахунку призначеної позивачу пенсії та врахування довідок про заробітну плату за спірні періоди позивач не подавав та відповідного рішення з цього приводу органом пенсійного фонду не приймалося.

Так, у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача врахувати заробітну плату зазначену у довідках та здійснити перерахунок пенсії за такими обставинами.

На переконання суду поняття "врахувати" при розрахунку пенсії певні обставини (відомості про заробіток) і здійснити "перерахунок" такої пенсії у спірних правовідносинах мають різне значення, а також юридичну природу та підстави їх реалізації.

У свою чергу, проведення перерахунку раніше призначеної пенсії у зв`язку із встановленням чи виникненням нових обставин, що можуть вплинути (впливають) на її збільшення, здійснюється у встановленому законом порядку.

Зокрема, у відповідності до статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вказаного Закону затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846 (надалі по тексту також - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1 Розділу ІV вказаного Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання, зокрема, про перерахунок при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3), тобто встановленого зразка. Заява про перерахунок пенсії приймається органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заява осіб про перерахунок пенсії реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно пункту 4.2., 4.3. Розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних зокрема для перерахунку пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо перерахунку.

Аналогічна норма міститься в частині 5 статті 45 Закону № 1058-IV.

Пунктом 4.7. Розділу ІV Порядку № 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відтак, перерахунку пенсії передує дотримання як пенсіонером так і територіальним органом Пенсійного фонду визначеного законодавством порядку подання та оформлення документів, в тому числі встановленої форми і змісту заяви. Між тим, як з`ясовано судом, у спірних правовідносинах владний суб`єкт фактично рішення про відмову у перерахунку пенсії не вчиняв.

Водночас із цим слід відзначити, що обов`язок реалізації відповідачем владної управлінської функції з приводу перерахунку пенсії відповідно до ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 45 Закону № 1058-IV виникає виключно у разі подання заявником належного за формою документа, передбаченого Порядком № 22-1.

Проте, у спірних правовідносинах позивач з таким письмовим документом до відповідача не звертався. Подання іншого за формою та змістом письмового документа з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії не створює правового наслідку у вигляді обов`язку прийняти письмове рішення стосовно зазначеного .

Окремо при вирішенні спору суд зважає на правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 19.04.2018 року (справа №601/198/16) та у силу якого, підставою для вчинення дій, спрямованих на оформлення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Оскільки позивач у спірних правовідносинах звертався до відповідача через свого представника із адвокатським запитом про надання розгорнутої та детальної інформації про заробітну плату, то таке звернення не тягне наслідків у вигляді вирішення питання про перерахунок пенсії.

Окрім іншого суд також враховує, що у межах спірних відносин позивач фактично не погоджується із діями відповідача, які пов`язані із призначенням йому пенсії на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року по справі № 127/12236/17 в частині не врахування спірних періодів його роботи на території Російської Федерації та відповідних довідок про заробітну плату.

При цьому суд зазначає, що забезпечення належного виконання судового рішення врегульовується приписами статтей 382, 383 КАС України. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

В даному випадку обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є фактично способом виконання рішення по справі №127/12236/17-а на стадії виконання судового рішення, оскільки викладені в такому рішенні обставини та їх неврахування відповідачем якраз і є мотивами цього позову.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 липня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.