Справа № 200/3434/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Справа№200/3434/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голуб В.А.,

при секретарі судового засідання Гуменній В.П.,

за участю:

представника відповідача - Яковлєвої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.07.2006 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку у Київській ДПІ у м. Донецьку. Підприємницька діяльність позивача була припинена на підставі його особистої заяви від 21.08.2019 року про припинення підприємницької діяльності, поданої до Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві. Проте, згідно з інформацією, що міститься в особистому кабінеті платника податків, позивачу стало відомо, що йому нараховане зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску в сумі 41 555, 13 грн в період з 2012 року по 21.08.2019 року. Вважаючи вищезазначене нарахування безпідставними та такими, що підлягає скасуванню та/або списанню ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку на адресу Північної ДПІ Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області заяву, в якій просив визнати його заборгованість безнадійною та списати. Не отримавши відповіді на зазначену ним в заяві адресу, позивач, засобами телефонного зв`язку звернувся до Північної ДПІ Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області з вимогою надіслати йому відповідну відповідь. Проте отримав відмову, яка обґрунтована тим, що відповідь надсилається виключно на адресу місця реєстрації, а у зв`язку із втратою зв`язку з м. Донецьк відповідь направлена не була. Тільки 27.12.2019 року позивач отримав скановану копію відповіді у своїй електронній поштовій скріпці. Із отриманої сканованої копії відповіді позивачу стало відомо проте, що в задоволенні його заяви було відмовлено.

Також позивач зазначає, що його вимога в частині скасування нарахованих зобов`язань зі сплати єдиного внеску по суті не була розглянута взагалі. Додатково звертає увагу суду на те, що в період з 01.01.2012 року по 13.04.2014 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Ювелірний завод Багет» та ТОВ «Ірен» у м. Донецьку, та отримував заробітну плату, відповідно до якої роботодавцями за нього був сплачений єдиний соціальний внесок. Позивач вважає, що законодавством не врегульовані відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та набуття статусу суб`єкта підприємницької діяльності, а також те, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності як СПД, та отримання доходу від такої діяльності.

У зв`язку із наведеним позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у скасуванні нарахованого зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2012 року по 13.04.2014 року та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо скасування нарахованого йому зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2012 року по 13.04.2014 року.

У своєму відзиві Головне управління ДПС просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, зазначаючи наступне. Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Такі платники зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Інструкцією «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що до платників, які не виконали визначені законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, що визначені вищезазначеною інструкцією. Органи доходів і зборів надсилають, або вручають платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Також відповідач зазначає, що нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, здійснюють на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Фізичні особи - підприємці формують та подають до органів доходів і зборів звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за спеціально встановленою формою.

Відповідач звертає увагу суду на той факт, що у випадку, що є предметом оскарження даної адміністративної справи, не має місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, і, відповідно подвійне оподаткування. Крім цього, зазначає, що сплата роботодавцем єдиного соціального внеску не включає обов`язку штатного працівника, який суміщає трудові відносини із підприємницькою діяльністю сплачувати єдиний соціальний внесок у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Отримання такою особою заробітної плати за трудову діяльність на посаді штатного працівника та сплата роботодавцем відповідних податків, зборів чи інших обов`язкових платежів, не виключає обов`язок особи, яка здійснює підприємницьку діяльність сплачувати єдиний соціальний внесок як ФОП. Згідно з обліковими даними з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість ОСОБА_1 за період з 2012 року по 13.04.2014 року становить 3 606, 73 грн.

Позовну вимогу позивача щодо визнання безнадійною та списання заборгованості з єдиного соціального внеску відповідач вважає безпідставною тому, що жодна з обставин, що передбачена ч. 7 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за позивачем не встановлена, що в свою чергу свідчить про безпідставність коригування боргу з єдиного соціального внеску. Відповідач також зазначає, що під терміном безнадійний податковий борг слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс мажорних обставин). Такий факт підтверджується Торгово-промисловою палатою України. На підставі зазначеного відповідач вважає, що для визнання податкового боргу безнадійним та його списання передбачено перш за все надання сертифікату, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Підсумовуючи відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що звіт, що долучений відповідачем не містить його особистого підпису, а отже не може бути розцінений судом як належний доказ. Також зазначив, що не укладав із відповідачем договору про визнання електронної звітності та в період до серпня 2019 року взагалі не мав кваліфікаційного електронного підпису.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 06.04.2020 року прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/3434/20-а. Розгляд цієї адміністративної справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у Головного управління ДПС України у Донецької області оригінал листа № 6999/10/05-99-54-10 від 26.09.2019 року (для огляду у судовому засіданні); інформацію щодо щомісячного нарахування ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску в період з дати виникнення по 13.04.2014 року; інформацію щодо щомісячної сплати єдиного соціального внеску з нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод Багет" (м. Донецьк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ірен" в період з 01.01.2012 року по 13.04.2014 року.

Суд задовольнивши клопотання представниці відповідача та виніс 21.04.2020 року ухвалу, якою вирішив проводити подальший розгляд даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження. Суд призначив підготовче засідання на 11-00 год 20.05.2020 року.

Суд ухвалою від 20.05.2010 року відклав підготовче засідання у справі до 09-30 год 17.06.2020 року. Витребував у Головного управління ДПС у Донецькій області докази на підтвердження укладання договору про визнання електронної звітності між позивачем та податковим органом та докази на підтвердження підписання позивачем власним електронним підписом та подання податковому органу звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік (форми № Д5).

17.06.2020 року суд виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 08.07.2020 року.

На судове засідання, призначене на 08.07.2020 року, позивач не прибув, про місце, дату та час проведення судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Одночасно із позовними вимогами позивач просив суд у разі його неявки на судове засідання проводити розгляд справи без його участі.

08.07.2020 року на судове засідання з`явилась представниця відповідача, надала суду пояснення за змістом аналогічним викладеним у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позову представниця відповідача просила відмовити в повному обсязі. Не заперечувала проти розгляду справи без участі позивача.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення позивача про дату, час і місце цього засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), у період з 27.07.2006 року по 21.08.2019 року був зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця за місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 9); з 01.01.2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування (3 група) (а.с. 10).

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59), є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно зі ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Як встановлено судом на підставі пояснень представниці відповідача Купирьов М.Є. 10.02.2014 року в паперовій формі за місцем перебування на обліку як платника податків подав звіт форми № Д5 за 2013 рік, в якому самостійно визначив, зокрема, загальну суму, на яку нараховується єдиний внесок у розмірі - 13 835, 00 грн та на яку позивачем самостійно нараховано розмір єдиного внеску в сумі 4 800, 76 грн (а.с. 91).

Зазначені суми повністю співпадають із Індивідуальними відомостями з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відносно ОСОБА_1 за звітний 2013 рік форми ОК-7 (а.с. 119).

21.08.2019 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 підприємницька діяльність останнього як фізичної особи-підприємця була припинена (а.с. 11, 12-15).

Позивачем надіслано 30.08.2019 року на адресу Північної ДПІ Маріупольського управління ДФС у Донецькій області заяву, в якій останній вимагав нараховану йому недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску в період з 14.04.2014 року по дату припинення ним підприємницької діяльності - 21.08.2019 року визнати безнадійною та списати в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного боргу, та/або нараховані зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску в період з 2012 року по дату припинення ним підприємницької діяльності скасувати (а.с. 16-20, 21).

У відповідь на заяву позивача від 30.08.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області надано письмову відповідь № 6999/10/05-99-54-10 від 26.09.2019 року, в якій останній повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для списання заборгованості, що обліковується за ФОП ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 23-24, 25, 92-93).

Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.01.1998 року, що видана на ім`я ОСОБА_1 , у період з 01.01.2012 року по 08.05.2013 року останній, зокрема, перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ювелірний завод Багет» та 14.05.2013 року по 02.07.2015 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ірен» (а. с. 34-35).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Спірним питанням у цій справі є правомірність нарахованого позивачу зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2012 року по 13.04.2014 року.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вбачається із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік у якості платників єдиного внеску осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абзац 2 ч.1 ст. 5 Закон № 2464).

Судом встановлено, що позивач з 27.07.2006 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

1 січня 2012 року набрав чинності Закон України від 04.11.2011 року № 4014-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» (далі - Закон № 4014).

Відповідно до Закону № 4014 запроваджено чотири групи платників єдиного податку, три з яких передбачено для фізичних осіб - суб`єктів підприємництва. Згідно цього Закону підприємці - фізичні особи отримали можливість самостійно обрати, до якої з трьох груп належати (з урахуванням установлених обмежень).

Згідно з пп. 291.4 і 298.3 ПК України особам, які обрали працювати на спрощеній системі оподаткування, зобов`язані в заяві про перехід на єдиний податок самостійно вказувати, до якої групи вони бажають належати (визначити, яку ставку єдиного податку мають намір сплачувати).

Матеріалами справи також встановлено, що позивач з 01.01.2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування, визначив третю групу платника податків зі ставкою 5 % з видом господарської діяльності 69.10.

Облік платників єдиного внеску передбачено ст. 5 Закону № 2464, Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положенням про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162.

Нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, здійснюють на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац перший п. 3 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

Згідно з частиною 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників встановлюється у розмірі 22 відсотки відповідно до визначеної ст. 7 Закону N 2464 бази нарахування єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015року № 435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 435).

Форми та строки подання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність передбачено розділом III Порядку № 435.

Згідно з п. 2 розділу III Порядку № 435 фізичні особи - підприємці формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до Порядку N 435.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Тобто, особа, яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем та не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності, зобов`язана визначити базу нарахування єдиного внеску незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.

Суд погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності в даному випадку подвійного обліку ідентичної господарської діяльності, і, відповідно, подвійного оподаткування.

Крім цього, суд зазначає, що сплата роботодавцем єдиного соціального внеску не виключає обов`язку штатного працівника, який суміщає трудові відносини із підприємницькою діяльністю.

В матеріалах справи міститься звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску, що поданий 10.02.2014 року ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо не укладання з податковим органом договору про визнання електронної звітності та не підписання такого договору електронно цифровим підписом, з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст. 49.3. Закону № 4014 податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Тобто норми Закону № 4014, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, передбачали можливість подання декларації про доходи не тільки у спосіб надіслання електронної звітності.

Щодо доводу позивача, на предмет надання відповідачем звіту в електронному вигляді, суд зазначає наступне.

Наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 року № 516 затверджено Методичні рекомендації щодо приймання та комп`ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України.

Згідно з пунктом 4.1. зазначених Методичних рекомендацій визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова звітність) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом, у випадках, визначених Податковим Кодексом) контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 4.3. зазначених Методичних рекомендацій податкова декларація відповідно до п. 48.5 ст. 48 Кодексу повинна бути підписана, зокрема, фізичною особою - платником податків або її законним представником.

Також приписами методичних рекомендацій визначено, що обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію.

Після внесення інформації документів податкової звітності до електронної бази даних працівником підрозділу приймання та обробки податкової звітності на паперових документах проставляється у визначених місцях відмітка.

За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків на паперових (електронних) носіях, несуть відповідальність підрозділи, що приймають податкову звітність.

Після обробки податкової звітності відпрацьовані документи, крім форми N 1ДФ та документів, поданих в електронному вигляді з накладанням ЕЦП, де паперові копії не передбачені чинним законодавством, разом з реєстрами поданої звітності передаються до підрозділів оподаткування юридичних та фізичних осіб для проведення камеральної перевірки і формування звітної частини облікової справи платника.

Зберігається та архівується інформація відповідно до наказу ДПА України від 03.10.2005 року N 426 "Про затвердження Тимчасового положення про резервне копіювання та архівування електронної податкової інформації".

Тобто із вищенаведеного судом вбачається, що перенесення із паперового носія податкової звітності до електронної бази є обов`язком працівника податкового органу, відповідального за приймання та обробку такої звітності.

Крім цього, суд зазначає, що як вже було встановлено судом вище позивач, перебуваючи на обліку у ДПІ Київського району м. Донецька, подав звітність за місцем своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 .

Проте розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р місто Донецьк включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Будівля та майно ДПІ у Київському районі м. Донецька за інформацією відповідача вважаються захопленими. Тому отримати подану звітність позивачем не видається можливим.

Крім того суд зазначає, що суми страхових внесків за 2013 рік, що відображені у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» форми ОК-7 на ім`я позивача, повністю збігаються із відображеними позивачем у звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сумами нарахованого єдиного внеску за 2013 рік.

Крім цього, як вже було зазначено судом згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 - платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування . Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 - платники єдиного внеску, зазначені к п.п. 4,5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку щодо правомірності нарахованої суми заборгованості позивачеві зі сплати єдиного соціального внеску за період з 2012 року по 13.04.2014 року у розмірі 3 606, 73 грн, яка виникла на підставі самостійно поданого ним звіту з єдиного внеску.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень ч. 5 ст. 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність нарахованої суми заборгованості позивачеві зі сплати єдиного соціального внеску, яка виникла на підставі самостійно поданого ним звіту з єдиного внеску відповідачем доведена, а позивачем наявність у нього заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за період з 2012 року по 13.04.2014 року у розмірі 3 606, 73 грн не спростована, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 293, 295, 297 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 липня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб