Справа № 120/190/20-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 120/190/20-а

адміністративне провадження № К/9901/17048/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корнійчука Дмитра Анатолійовича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов`язати призначити пенсію.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни.

Зобов`язано відповідача розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, з урахуванням висновків наведених в даному рішенні та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №475/164/17.

В решті позову відмовлено.

13.07.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Корнійчука Дмира Анатолійовича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №120/190/20-а.

Предметом оскарження у даній справі є дії відповідача щодо відмови у розгляді поданої заяви про призначення пенсії.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа належить до категорії справ незначної складності.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має для позивача виняткове значення; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Покликання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.

Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції відніс вказану справу до категорії малозначних помилково, оскільки справа є досить складною, потребує вивчення багатьох доказів і формування відповідної правової позиції.

В решті, відповідач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховним Судом досліджено і взято до уваги: предмет позову, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство та судову практику, що склалась у такій категорії справ, а також значення справи для сторін та суспільства. Наведене у своїй сукупності свідчить про незначну складність даної справи.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Доводи касаційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №475/164/17 є безпідставними, оскільки спірні правовідносини у справі №120/190/20-а виникли за іншого правового регулювання, ніж правовідносини у зазначеній справах. Так, правовідносини у справі №475/164/17 стосувались відмови органу Пенсійого фонду у призначенні пенсії за віком з посиланням на відсутність правових підстав для призначення пенсії, у зв`язку з тим, що позивач не має реєстрації на території України. Разом з тим, у справі за позовом ОСОБА_1 відповідач не прийняв будь-якого рішення по заяві позивача.

Крім того, скаржником у касаційній скарзі заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке обґрунтовано наявністю у зв`язку з виключної правової проблеми та необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, справа передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду у разі відкриття касаційного провадження у справі судом касаційної інстанції та виявлення в ході розгляду касаційної скарги підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених статтею 346 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням того, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Корнійчука Дмитра Анатолійовича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій