Справа № 420/6668/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р. Категорія 112010000м.ОдесаСправа № 420/6668/19
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Кравченка К.В.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012р., зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012р., зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012р., зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки викладені в ухвалі суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не з`ясовані повно та всесторонньо обставини по справі, які мають значення для винесення правильного, позитивного рішення на користь позивача.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

- визнати незаконною, протиправною, необґрунтованою, безпідставною і скасувати судом Вимогу УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012р. про стягнення так званої заборгованості, що не відповідає дійсності, за період ведення СПД (з 07.07.2005г по 14.03.2011г.) і після припинення СПД в розмірі - 979,59 грн., анулювати, в т.ч. тому, що у позивача, ОСОБА_1 , на законному рівні не утворилися, були відсутні і відсутні будь-які заборгованості, в т.ч. по ЄСВ (єдиним соціальним внескам), були відсутні і відсутні обов`язки платника ЄСВ за час ведення підприємницької діяльності (СПД) і після припинення СПД, на що є законні підстави і тверді, переконливі, визначальні, які заслуговують на увагу докази, і надані до суду;

- визнати незаконними і протиправними дії та бездіяльність відповідача. Зобов`язати відповідача - ГУПФУ в Одеській області невідкладно внести в межах 24 годин відповідні відомості у відповідні терміни, в письмовому та в електронному носії зокрема по суті і змісту п.2 позовних вимог за цим позовом, про що відповідачем невідкладно повідомити письмово відповідним завіреним документом (Рішенням) в 2-х примірниках і направити на адресу позивача в кореспонденції з повідомленням про вручення;

- зобов`язати відповідача невідкладно направити в кореспонденції з повідомленням про вручення направити на адресу позивача в 2-х примірниках завірену Довідку (або витяг) щодо того, що «Вимога» УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012р. складена помилково, протиправно і є незаконною та протиправною, скасована, анульована і не підлягає застосуванню, застосування якої відповідачем або іншими є навмисним правопорушенням. Призначення Довідки вказати для пред`явлення і надання за місцем вимоги.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ДВС Білгород-Дністровського відділу, в якому просила:

- визнати таким, що були відсутні і відсутніми в неї обов`язків боржника;

- визнати відсутніми будь-яких заборгованостей, в т.ч. по ЄСВ за час ведення нею підприємницької діяльності та після припинення СПД;

- внести відповідні відомості у відповідні терміни в письмові та в електронні носії, про що позивача повідомити невідкладно письмовою кореспонденцією з повідомленням про вручення;

- стягнути з відповідачів з урахуванням інфляції, інших коефіцієнтів і критерій, незаконно примусово стягнені, вирахувані відповідачами з її пенсії кошти в розмірі - 1173.93 грн., в т.ч. по ЄСВ в розмірі - 979,59 грн., виконавчий збір в розмірі - 97,38 грн., витрати на проведення виконавчих дій в розмірі - 96,38 грн. і звернути рішення суду до негайного виконання;

- визнати незаконним та скасувати постанову ДВС №ВП№55193991 від 04.12.17 та інші про незаконне примусове стягнення з її пенсії заборгованості по ЄСВ за період ведення позивачем СПД (з липня 2005 р по 14.03.2011 р) за заявою неповноважного УПФУ в розмірі - 979,59 грн., а також про незаконне стягнення з неї виконавчого збору - 97,38 грн. та витрат на виконавче провадження в розмірі - 96, 38 грн., всього у сумі - 1173.63 грн.

- зобов`язати відповідачів внести відповідні відомості у відповідні терміни, в письмові та електронні носії, про що позивача повідомити невідкладно письмовою кореспонденцією з повідомленням про вручення;

- визнати незаконною та скасувати вимогу УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 р про стягнення заборгованості в розмірі - 979,59 грн.;

- зобов`язати УПФУ внести відповідні відомості у відповідні терміни, в письмові та електронні носії, про що позивача повідомити невідкладно, письмово кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо:

- визнання незаконним, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Одеським окружним адміністративним судом 23.02.2017 №815/39/17 про примусове стягнення з позивача заборгованості по ЄСВ за період ведення нею СПД (з липня 2005 р по 14.03.2011 р) в розмірі - 979,96 грн., виконавчого збору в розмірі - 97,38 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі - 96,38 грн., які разом у сумі становлять - 1173,93 грн.;

- визнання таким, що були відсутні і відсутніми у позивача обов`язків платника ЄСВ, відсутніми будь-якої заборгованості, в т.ч. по ЄСВ за час ведення нею підприємницької діяльності (СПД) і після припинення СПД;

- зобов`язати відповідача внести відповідні відомості у відповідні терміни в письмовому та в електронному носії, про що позивача повідомити невідкладно письмовою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Зазначеною ухвалою суду адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про визнання незаконними та скасування постанови, вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання відсутнім обов`язку залишено без руху. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, належним чином засвідчених доказів, доданих до позовної заяви та доказів на підтвердження зазначених в позові обставин, доказів звернення до суду з дотриманням строків позовної давності чи заяви про поновлення позивачу строку звернення до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.10 2019 року по справі № 420/5546/19 за відсутності поважних причин для поновлення строку звернення до суду, з урахуванням п.1 ч.4 ст. 169, ч.2 ст. 123 КАС України позовну заяву повернуто ОСОБА_1

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - залишено без змін.

Так, П`ятим апеляційним адміністративним судом було встановлено, що заявлені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду, зокрема, процесуальні стадії розгляду адміністративної справи №815/39/17 не є поважними, оскільки справа №815/39/17 стосується стягнення з позивача заборгованості по сплаті Єдиного соціального внеску та не є обставиною, що могла б перешкоджати ОСОБА_1 щодо звернення до суду з позовною заявою про скасування вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012 року.

Справа №815/39/17 за позовом Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розглядалася в Одеському окружному адміністративному суді з 03.01.2017 року.

При цьому постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року, з якої позивач дізналася про спірну податкову вимогу (враховуючи твердження позивача про її не отримання), ОСОБА_1 отримала, як вбачається з програмного КП ДСС, 15 лютого 2017 року, що свідчить про подачу даного позову через 2,5 роки після того, як позивач дізналася про порушення своїх прав.

Як убачається із даного позову, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною, протиправною, необґрунтованою, безпідставною і скасувати Вимогу УПФУ №Ф-636-У від 09.04.2012р. та інші позовні вимоги, які є похідними в даному позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Так, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Статтею 8 КАС України передбачено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Дії учасників процесу мають не лише за формою, а й за змістом відповідати цілям і завданням правосуддя та нормам права, тобто бути добросовісними.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Тобто, для правильного вирішення питання щодо дотримання позивачем положень КАС України є визначення предмету позову та дата виникнення спірних правовідносин.

Предметом позову в даному випадку є визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012р. та інші позовні вимоги, які є похідними в даному позові.

Апеляційний суд зазначає, що початок перебігу строку звернення до суду у даній справі розпочався для позивача з 15 лютого 2017 року, коли позивач отримала рішення про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по справі № 815/39/17.

Суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним позивачем обставинам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважити їх такими, що свідчать про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, перешкод для реалізації права на звернення до суду в установлений процесуальним законом строк. Відсутні відповідні аргументи та відповідні докази й у матеріалах апеляційних скарг.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996р. за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011р. за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги висновки суду по справі № 420/5546/19, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року по справі № 420/6668/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Кравченко К.В.