Справа № 450/783/20
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/783/20 Провадження № 2-а/450/60/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Нестерак Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Підкович Руслана Миколайовича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову серії БАА № 390444 від 08 лютого 2020 року, про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Підкович Р.М. за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Мотивував свої позовні вимоги тим, що 08 лютого 2020 року інспектором Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Підкович Р.М. складено оскаржувану постанову щодо правопорушення, яке він не вчинив. Повідомив, що він 31 грудня 2020 року близько 21 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Рено Трафік» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автошляху «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів» в напрямку м. Львова в с. Давидів Пустомитівського району Львівської області. На узбіччі він побачив невідомий транспортний засіб з увімкненою аварійною сигналізацією. Оцінюючи обстановку на дорозі та переконавшись у відсутності зустрічного транспорту, він включив лівий покажчик повороту та здійснив маневр об`їзду зазначеного автомобіля. Вказав, що попереджуючого знаку про те, що попереду є перехрестя з другорядною дорогою він бачити не міг, оскільки знак прилягання другорядної дороги 1.22 знаходився на відстані семи метрів від дороги з двостороннім рухом в одному напрямку, при тому, що відстань за вимогами ДСТУ 4100-2002 повинна бути не більше чотирьох метрів. Розмітки на дорозі видно не було, оскільки в той час падав сніг. Вказав, що він мав право відступити від вимог законодавства в умовах непереборної сили задля уникнення небезпечної ситуації. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 05 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку ст. 286 КАС України.

12 березня 2020 року від позивача до суду надійшла заява, у якій він просив залучити ГУ НП у Львівській області співвідповідачем по справі.

Ухвалою від 25 березня 2020 року заява позивача про залучення співвідповідача задоволена, ГУ НП у Львівській області залучено співвідповідачем по справі.

23 квітня 2020 року від представника відповідача ГУ НП у Львівській області Лазорко І.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився, вказав, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач здійснив обгін на перехресті. Повідомив, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що він здійснював маневр обгону. Зауважує, що обгін на перехресті заборонений. Відтак, постанова є законною і скасуванню не підлягає. З огляду на вказане, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

21 травня 2020 року від позивача до суду надійшло заперечення на відзив на позовну заяву, у якому він не погодився з аргументами, викладеними представником відповідача у відзиві. Зазначив, що в оскаржуваній постанові вказано, що він вчинив правопорушення 31 грудня 2020 року, при цьому сама постанова датована 08 лютого 2020 року. Зауважує, що він здійснював об`їзд, а не обгін, що підтверджується матеріалами справи. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та запереченні на відзив, позовні вимоги підтримав і просив такі задовольнити. Додатково пояснив, що ним здійснювався об`їзд (випередження) транспортного засобу, який знаходився припаркований на узбіччі, а в подальшому розпочав рух із зміною напрямку руху. При цьому на зустрічну смугу руху він виїзду не здійснював, а під час винекнення небезпеки, викрутив кермо ліворуч, уникаючи зіткнення.

Відповідач інспектор Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Підкович Р.М., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Відповідач ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечило, причин неявки такого не повідомило, однак представник Лазорко І.І. у поданому 23 квітня 2020 року до суду відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 390444 від 08 лютого 2020 року ОСОБА_1 31 грудня 2020 року о 21 год. 30 хв. на автодорозі «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів» керуючи автомобілем марки «Рено Трафік» номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті, чим порушив ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що у такій не зазначено, який саме пункт ПДР України порушив позивач своїми діями, некоректно відображено опис обставин порушення, зокрема, не зазначено місце вчинення такого.

Крім того, як вбачається з постанови, така не підписана позивачем та ним не отримувалася, йому не роз`яснювалися його права відповідно до ст. 268 КУпАП, що свідчить про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому відповідачами не надано суду жодних доказів на підтвердження своєчасного сповіщення позивача про місце та час розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідачами не надано суду доказів того, що позивач здійснив обгін на перехресті.

Що стосується заяви водія ОСОБА_2 від 10 січня 2020 року на адресу Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області щодо порушень водієм ОСОБА_1 ПДР України в частині здійснення обгону на перехресті, то суд зазначає наступне.

Водій ОСОБА_2 є заінтересованою особою, який, керючи транспортним засобом марки «Рено Логан», здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено Трафік» під керуванням водія ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів порушення водієм ОСОБА_1 . ПДР України особою ОСОБА_2 не надано, окрім звернення із заявою, та відповідачами суду не представлено.

Оскаржувана постанова складена працівником поліції лише на підставі пояснення водія ОСОБА_1 , який в судовому засіданні пояснив, що ним допущено невірне формулювання в частині здійснення маневру обгону, оскільки згідно вимог ПДР України відбувся об`їзд (випередження).

Про порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України не вказано у поясненні водія ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів».

Відповідачами по справі інспектором Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Підкович Р.М. та ГУ НП у Львівській області на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження в справі, не подано належних та допустимих доказів, що обґрунтовують доводи заперечень проти позову, зокрема, доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Тому, виходячи з презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень (ч. 2 ст.77 КАС України) і недоведеності ним правомірності свого рішення, оскаржувана постанова є неправомірною.

Суд також враховує, що відповідачем по справі не надано доказів розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно з чинною процедурою, зокрема, з повідомленням водію його прав та обов`язків, з дослідженням доказів по справі тощо.

Крім того слід зазначити, що Верховний Суд у своїй постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а виклав правову позицію, у якій зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, позовні вимоги є вмотивованими та підставними, а тому позовну заяву слід задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, серії БАА № 390444 від 08 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАС України, ст.ст. 14-2, 245, 251, 279-1, 280 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, серії БАА № 390444 від 08 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 26 листопада 1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Підкович Руслан Миколайович, місцезнаходження 81100, Львівська обл., м. Пустомити, вул. Шевченка, буд. 1.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження 79007, м. Львів, пл. Григоренка, буд. 3, .

Суддя Мусієвський В.Є.