Справа № 160/8839/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8839/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 (головуючий суддя Олійник В.М.)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в позові просила:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок № 0015507 від 10.10.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.10.2018 р. № 0015507 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на суму оплати 1116,30 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Унченко Лілії Василівни;

- стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,8 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000грн.

Позов обґрунтовано тим, що 09.11.2018 р. позивачем отримано поштою супровідний лист відповідача №5032/21-18 від 25.10.2018 р., акт № 0015507 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.10.2018 р., розрахунок №0015507 від 10.10.2018р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.10.2018 р. № 0015507 на суму оплати 1 116,30 євро. Позивач не погоджується із вказаним актом та розрахунком з тих підстав, що відповідачем не здійснено: габаритно-ваговий контроль транспортного засобу на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю; вимірювання (зважування) за допомогою вимірювального і зважувального обладнання; не видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення; не заборонено рух транспортного засобу та не затримано транспортний засіб. Позивач стверджує, що вказані дії (бездіяльність) відповідача протирічить вимогам Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ №879.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 28.01.2019 у задоволені позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що доводи позивача про протиправність розрахунку № 0015507 від 10.10.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.10.2018 р. № 0015507 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на суму оплати 1 116,30євро не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що відповідачем не здійснено габаритно-вагового контролю транспортного засобу на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, вимірювання (зважуваня) за допомогою вимірювального і зважувального обладнання, не видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення, не затримано транспортний засіб, з огляду на що вважає, що будь-якого перевищення вагового та/або габаритного нормативного параметра не було, а складений без будь-якого доказу акт не може слугувати підставою для розрахунку.

Також позивачем подано клопотання про розгляд справи за участю позивача в судовому засіданні, однак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами частини 6 статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а також якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання.

Питання щодо виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом, якщо є необхідність заслухати такі пояснення.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, та беручи до уваги характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає необхідності надання пояснень сторонами у зазначеній справі, у зв`язку з чим підстави для апеляційного розгляду справи за участю сторін відсутні.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до правомірності дій відповідача при складенні оскаржуваних розрахунків. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Також, відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Зазначає, що в даному випадку, сам по собі розрахунок розміру пати за проїзд не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків для позивача, у зв`язку з чим не може бути предметом спору.

Вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2018 р. контролюючими особами відповідача на 263 км автомобільної дороги Н - 23 "Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя", проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е, марки MAN, модель TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 із загальним напівпричіпом- бортовим-Е марки KENNIS, модель OP-1230-2-GB номерний знак НОМЕР_2 , на підставі якого встановлено перевищення нормативно дозволеної загальної ваги транспортних засобів та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0015507 від 10.10.2018 та Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів від 10.10.2018 р., яким позивачу визначено до сплати 1116,3 євро.

Не погодившись із вказаним Розрахунком позивач оскаржила його в судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про наступне.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

В постанові від 30.01.2019 року у справі № 803/3/18 Велика Палата Верховного Суду (а також у постановах Верховного Суду від 12.07.2019 року у справі № 0940/1179/18 та від 08.08.2019 року у справі № 826/2093/17) зазначено, що не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України й розрахунок плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, оскільки він не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача. Відсутність спору, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Крім цього, у згаданій постанові Велика Палата Верховного Суду у справі №803/3/18 (в якій предметом зустрічного позову були позовні вимоги аналогічні даній справ і№ 160/8839/18) зазначено, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на це, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, та взагалі не підлягають судовому розгляду.

Слід також зазначити, що за своєю правовою природою акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб`єктом владних повноважень порушення вимог законодавства суб`єктами, щодо яких або щодо власності яких здійснювалася перевірка, та документом, на підставі зафіксованих даних в якому приймається відповідне рішення.

Висновки акта перевірки не змінюють стану суб`єктивних прав особи, не породжують у неї додаткового обов`язку та не можуть безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.09.2013 року №21-255а13 та від 10.09.2013 року №21-237а13, в яких зазначено, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Водночас, оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення з закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України визначають, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 318 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про закриття провадження у справі №160/8839/18 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 - скасувати. Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду згідно ст. 328, ст. 329 КАС України, протягом 30 днів згідно з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Строки касаційного оскарження, з урахуванням п. 3 Розділу IV «Прикінцеві Положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, продовжуються на строк дії карантину.

В повному обсязі постанова виготовлена 15.07.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова