Справа № 159/2867/20
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/2867/20
Провадження № 2-а/159/92/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під

головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника позивача - Коляди Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що постановою відповідача від 13 червня 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 в якому були відсутні у достатній кількості повірені і діючі вогнегасники, а також були відсутні верхні грязезахисні фартухи, чим порушив вимоги п. 31.4.7 «е» ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що він керував автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 з спеціалізованим напівпричепом - платформою Шварцмюллер, державний номерний знак НОМЕР_3 , а не автомобілем марки «Skoda Octavia», як зазначено у постанові, та здійснював перевезення негабаритного вантажу. Крім того зазначає, що на вимогу поліцейського він надав протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу на відповідність тягача з причепом вимогам щодо безпечності технічного стану. Вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП. Просив скасувати постанову відповідача від 13.06.2020 про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. та стягнути з відповідача в його користь судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві, просив його задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов. У відзиві на позов відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, тому його правомірно притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП. Просив в задоволенні позову відмовити. Як доказ, подав суду диск з відеофіксацією вчиненого позивачем правопорушення.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесена постанова серії ЕАМ № 2677311 від 13.06.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та згідно цієї постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 13 червня 2020 року о 07 год. 01 хв. керував автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 в якому були відсутні у достатній кількості повірені і діючі вогнегасники, а також були відсутні верхні грязезахисні фартухи, чим порушив вимоги п. 31.4.7 «е» ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, містить невірні відомості щодо марки автомобіля, яким керував позивач, а саме: в постанові зазначено марку автомобіля - «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , однак з долучених до справи письмових доказів та з відеофіксації вчиненого правопорушення слідує, що позивач керував автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 з спеціалізованим напівпричепом - платформою Шварцмюллер, що в даному випадку є суттєвим.

Суд також зауважує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, який наділений повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Крім того, з роз`яснень, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», слідує, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

В даному випадку відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірне встановлення фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 13 червня 2020 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульований положеннями ст. 134 КАС України.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Тобто, сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Такі витрати повинні бути обґрунтованими та доведеними стороною в процесі.

На підтвердження доказів надання правничої допомоги позивачем подано: договір про надання правничої допомоги від 15.06.2020, акт прийому-передачі наданих послуг від 15.06.2020, довідку про отримання гонорару в сумі 1500 грн.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати гонорару (квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касовий чек), а довідка про отримання гонорару, яка міститься в матеріалах справи (а.с.16), не є належним та допустимим доказом оплати витрат на правничу допомогу, в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, а тому такі витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 73, 74, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Постанову інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Житомирській області Микитюка Андрія Івановича від 13 червня 2020 року серії ЕАМ № 2677311, якою піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн.40 коп.

В іншій частині стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 23 липня 2020 року.

Головуючий: В.О.Лесик