Справа № 520/5314/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р. справа № 520/5314/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Ніколаєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жука С.В.,

представника позивача - Вернигора О.В.,

представника відповідача - Гаєвської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Харківській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) 23.04.2020 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просить:

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 05.05.2020 № на суму 124421,20;

- скасувати рішенння про застосування штрафних санкцій від 05.05.2020 № в сумі 164377,99.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила про те, що працівники контролюючого органу під час фактичної перевірки об`єктів, в яких позивач здійснює підприємницьку діяльність, дійшли помилкових висновків про реалізацію підакцизних товарів, а саме - тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін встановлених виробником, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу. На думку позивача, відповідачем порушено процедуру проведення перевірки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №520/5314/2020.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня закінчення дії карантину.

Відповідачем 15.06.2020 надано суду відзив на позовну заяву, згідно з яким контролюючий орган просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у актах перевірки.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що посадовими особами відповідача на підставі наказу від 13.12.2019 №2977 «Про проведення фактичної перевірки», направлень на перевірку від 13.12.2019 №№692, 693, 694, 695, з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, інших нормативно-правових актів, що регулюють ліцензування, виробництво, обіг та зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, проведені фактичні перевірки торгівельних об`єктів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, та належать позивачу.

За наслідками фактичних перевірок складені акти, зокрема, від 27.12.2019 №14555/20-40-32-01-08/ та №1457/20-40-32-01-08/.

Згідно вказаних актів під час фактичної перевірки торгівельних об`єктів, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2, встановлено порушення позивачем: статті 11-1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (у редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Зокрема, в акті перевірки від 27.12.2019 №14555/20-40-32-01-08/ представники контролюючого органу зафіксували, що через реєстратор розрахункових операцій проведені розрахункові операції при реалізації тютюнових виробів за цінами вищими від максимальних роздрібних цін встановлених виробником, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу. А саме, 27.12.2019 зафіксовано реалізацію 1 пачки сигарет «Liggett Ducat red» - сума по роздрукованому фіскальному чеку склала 43,00 грн., у той час як максимальна роздрібна ціна на вказані сигарети, зазначена виробником цигарок на пачці складає - 37 гривень 14 копійок, а з урахуванням 5% акцизного податку ціна реалізації не може перевищувати 39,00 грн. Крім того, зафіксовано реалізацію 1 пачки сигарет «Marlboro micro» - сума по роздрукованому фіскальному чеку склала 48, у той час як максимальна роздрібна ціна на вказані сигарети, зазначена виробником цигарок на пачці складає - 42 грн. 86 коп., а з урахуванням 5% акцизного податку ціна реалізації не може перевищувати 45,00 грн.

В акті перевірки від 27.12.2019 1457/20-40-32-01-08/ представники контролюючого органу зазначили, що через реєстратор розрахункових операцій проведені розрахункові операції при реалізації тютюнових виробів за цінами вищими від максимальних роздрібних цін встановлених виробником, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу. А саме, 27.12.2019 зафіксовано реалізацію 1 пачки сигарет марки «LD Silver» - сума по роздрукованому фіскальному чеку склала 36,00 грн., у той час як максимальна роздрібна ціна на вказані сигарети, зазначена виробником цигарок на пачці складає - 28,50 грн., а з урахуванням 5% акцизного податку ціна реалізації не може перевищувати 29,90 грн.

У зв`язку із виявленими порушенням чинного законодавства, на підставі вказаних актів, за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками, відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» відповідачем прийняті рішення про застосування фінансових санкцій від 27.01.2020 №000543201, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 406766,69 та від 27.01.2020 №000553201, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 406766,69 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача позивач 10.02.2020 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України від 28.02.2020 №7977/6/99-00-01-05-06-06 продовжено розгляд скарги до 12.04.2020 (включно).

Рішенням ДПС України від 13.04.2020 №13154/6/99-00-08-08-06-06 частково задоволена скарга позивача від 10.02.2020, зокрема скасовано рішення від 27.01.2020 № у сумі 282345,49 грн. та рішення від 27.01.2020 № у сумі 242388,70 грн. У іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Відповідачем 05.05.2020 прийняті рішення про застосування фінансових санкцій № у розмірі 124421,20 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій № у розмірі 164377,99 грн.

Вважаючи зазначені рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України).

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

У відповідності з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.аттею 81 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Приписами підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З правового аналізу зазначених правових норм вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2019 у справі №812/1112/16.

У даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Позивач у позовній заяві та поясненнях наполягає про порушення відповідачем процедури проведення перевірки. На його думку, особи, які отримували направлення на перевірку, не є уповноваженими особами, оскільки позивач не надавав довіреностей на представництво. Крім того, представник позивача вказав, що особи, яким було вручено направлення не є ні посадовими, ні службовими особами позивача в силу статусу як фізичної особи - підприємця.

Судом враховано наведені доводи представника позивача як обґрунтовані, оскільки позивач дійсно є фізичною особою-підприємцем, відтак його працівники не є службовими/ посадовими особами.

Водночас, судом враховуються і законодавчі приписи пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до яких при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, у направленнях на перевірку зазначено прізвище, ім`я, по батькові, посада осіб, які отримували направлення на перевірку, дата і час ознайомлення.

Направлення отримані особами, які здійснювали розрахункові операції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У ході розгляду справи судом встановлено, що перед початком проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу здійснено контрольну закупку сигарет і особою, яка проводила розрахункову операцію - ОСОБА_2 , видано відповідні чеки про це, які видрукувано на реєстраторі розрахункових операцій, зареєстрованому за позивачем. Цією ж особою при пред`явленні їй документів, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України, у направленні на проведення перевірки здійснено запис про допуск до проведення фактичної перевірки.

У розумінні приписів пункту 80.2 статті 80, пунктів 81.1, 81.2 статті 81 ПК України ОСОБА_2 вважається особою, яка фактично проводила розрахункові операції. Доказів, які б свідчили про здійснення вказаної розрахункової операції іншою особою позивачем суду не надано й таких обставин не встановлено під час розгляду справи.

Доводи ж позивача про те, що ОСОБА_2 не є посадовою (службовою) особою платника податків визнаються судом безпідставними, оскільки наявність чи відсутність оформлених трудових відносин із особою, яка фактично проводить розрахункові операції, для реалізації можливості засвідчення факту відмови від допуску до проведення перевірки чи допуску до неї правового значення не має. Суд також звертає увагу, що саме позивач є відповідальною за дотримання норм чинного законодавства при здійсненні своєї господарської діяльності, відтак має контролювати здійснення розрахункових операцій відповідними особами на своїх торгівельних об`єктах, а тому доводи щодо того, що розрахункові операції здійснили особи, які на були на це уповноважені суд вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене, у контролюючого органу були наявні законні підстави для проведення фактичної перевірки торгівельних точок відповідача, призначеної згідно наказу від 13.12.2019 №2977.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2020 у справі №803/1717/16.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновків про те, що фактична перевірка з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції є законною.

Також, слід зазначити, згідно з правовою позицією Верховного Суду, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.04.2018 у справі №826/12612/17, від 07.11.2018 у справі №П/811/824/17.

Щодо тверджень позивача про те, що рішення Державної податкової служби України за результатами розгляду скарги у порядку адміністративного оскарження прийнято несвоєчасно, суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 56.3 статті 56 ПК України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно з пунктом 56.9 статті 56 ПК України. керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Як зазначалося, позивач скористався правом на адміністративне оскарження та звернувася із скаргою до Державної податкової служби України.

Приписами пункту 56.13 статті 56 ПК України встановлено, що у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Оскільки останній день розгляду скарги припадав на 12.04.2020, який був вихідним днем, то останнім днем для прийнятті рішення є 13.04.2020, коли і винесено рішення Державною податковою службою України №13154/9/99-00-08-08-06-06.

Що стосується правомірності встановлених порушень, зафіксованих в актах перевірки та прийнятих за їх результатами рішень про застосування штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі по тексту - Закон України №481).

Статтею 11-1 Закону України №481 передбачено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати. Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень (абзац 15 частина 2 статті 17 Закону України №481).

Отже, наведена норма Закону України №481, у частині санкції, не передбачає іншого тлумачення, тоді як її конструкція повинна розумітись буквально. При цьому такі санкції слід віднести до абсолютно визначених, так як вони вичерпно визначають вид і кількісну міру державного примусу.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для визначення відповідачем позивачу штрафних санкцій у розмірі 124 421,20 грн. за актом перевірки від 27.12.2019 №1455/20-40-32-01-08/, порушення в якому зафіксовані за адресою АДРЕСА_2, штрафних санкцій у розмірі 164 377,99 грн. за актом перевірки від 27.12.2019 №1457/20-40-32-01-08/, порушення в якому зафіксовані за адресою АДРЕСА_2, стали додатки - описи наявної підакцизної продукції, які підписані без зауважень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно вказаних додатків, залишки продукції, а саме тютюнові вироби, що знаходились у торгівельних точках на час перевірки склали загальну вартість 124 421,20 грн. за адресою АДРЕСА_2 та 164 377,99 грн. - за адресою АДРЕСА_2.

При цьому суд не бере до уваги твердження позивача, що у додатках міститься перелік видів цигарок різних марок, які реалізовувались позивачем у ході здійснення господарської діяльності, тоді як факт порушення приписів статті 11-1 Закону України №481/95-ВР було виявлено лише щодо реалізації цигарок LD Liggett Ducat red, Marlboro micro, LD Silver у зв`язку з наступним.

Згідно із термінологією Закону України №481 тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за реалізацію тютюнових виробів по завищених цінах, платник повинен нести фінансову відповідальність в обсязі 100 відсотків вартості наявних у нього всіх тютюнових виробів, і виключно у випадку, коли їх сукупна вартість буде складати менше 10 000,00 грн., тоді штраф має бути застосований на рівні 10 000, 00 грн.

Отже, враховуючи те, що вартість наявних у позивача тютюнових виробів становила більше 10 000,00 грн. (мінімальний розмір санкції) суд вважає, що відповідач правильно визначився із обраним розміром санкції, яка передбачена статтею 17 Закону України №481 вчинення якого підтверджено позивачем під час судового розгляду.

за діяння яке було вчинено позивачем, яка передбачена статтею 17 Закону України №481.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду 26.03.2020 у справі №808/2629/16.

Таким чином, рішення про застосування штрафних санкцій від 05.05.2020 №, № є законними та не підлягають скасуванню.

Абзацом першим частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС України в Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про скасування рішень - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва