Справа № 640/7655/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Київ № 640/7655/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) (вул.

Горлівська,124/4, Київ, 02091)

до Міністерства закордонних справ України (Михайлівська площа, 1, м.Київ,

01018, )

третя особа ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

про визнання протиправними та скасування нотаріальних дій,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) з позовом до Міністерства закордонних справ України, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря ОСОБА_2 щодо посвідчення довіреності від імені австрійської юридичної особи «Alpha Commerce Brands GmbH» FN 315480 t, Thimiggasse 66, Wien, 1180 на ім`я громадянина України ОСОБА_3 від 19 березня 2015 року, зареєстрованої а реєстрі за №570/291 на розпорядження майном цієї особи в Україні;

- визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря ОСОБА_2 щодо засвідчення справжності підпису ОСОБА_4 на заяві про реєстрацію довіреності ОСОБА_4 щодо представлення інтересів компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», зареєстрованої в реєстрі за №570/292;

- визнати бездіяльність МЗС України щодо відсутності неналежного контролю за дотриманням законів України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право» та Консульського статуту України третім секретарем Посольства України в республіці Австрія Щикотовською Оленою Миколаївною.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальні дії Посольства України в Республіці Австрія щодо посвідчення довіреності від імені юридичної особи нерезидента України є незаконними та такими, що не породжують юридичних наслідків та підлягають скасуванню.

На думку представника позивача, у третього секретаря Посольства України в республіці Австрія Щикотовської О.М. не було можливості посвідчити довіреність австрійської юридичної особи «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», дотримавшись при цьому вимог українського законодавства.

Також представник позивача стверджував, що ОСОБА_2 невірно виписала посвідчувальний напис, адже ОСОБА_4 посвідчено як фізичну особу, а не як представника юридичної особи. При цьому, посвідчувався підпис громадянина Ізраїлю, а не громадянина України.

Додатково представник, мотивуючи заявлені вимоги, зазначив, що до довіреності консул мала додати додаток - табличку і ця довіреність мала б бути за реєстрована в реєстрі нотаріальних дій в Україні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_1 .

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що нормами чинного законодавства не встановлено обмежень щодо вчинення нотаріальних дій за заявами іноземців в дипломатичних представництвах та консульських установах України, відповідно, іноземці мають право на отримання нотаріальних послуг в закордонних дипломатичних установах України на загальних підставах. На переконання представника відповідача, консульська посадова особа уповноважена вчиняти нотаріальні дії щодо іноземців (посвідчувати довіреності та засвідчувати справжність підпису на заявах).

Представник відповідача зазначив, що третім секретарем з консульських питань ОСОБА_2. 19 березня 2015 року за реєстровим номером №570/291 посвідчено довіреність ОСОБА_4 щодо представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», а за реєстровим номером №570/292 - засвідчено справжність підпису ОСОБА_4 на заяві про реєстрацію зазначеної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей, що є дотриманням вказаних правових норм.

Також представник Міністерства закордонних справ України повідомив, що напис назви компанії позивача працівником Посольства України в Республіці Австрія вірно транслітеровано кирилицею.

Крім того, згідно позиції відповідача, у відповідальної консульської особи були відсутні підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

При цьому, на думку представника відповідача, визнання протиправним та скасування нотаріальної дії Посольства України в Республіці Австрія щодо посвідчення довіреності від 19 березня 2015 року, термін дії якої закінчився, не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача, а тому не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Представник третьої особи надіслав до суду письмові пояснення на адміністративний позов, у яких зазначив, що оскаржувані дії є правомірними, оскільки на час оформлення та посвідчення оскаржуваної довіреності від 19 березня 2015 року та укладання з ОСОБА_1 договорів щодо відчуження майна ОСОБА_4 самостійно виконував всі обов`язки директора Alpha Commerce Brands GmbH і мав всі необхідні повноваження щодо розпорядження майном та надання довіреностей.

Як стверджував представник третьої особи, жодної заборони надання консульством послуг, в тому числі нотаріальних, австрійській юридичній особі законодавство України не містить.

Позивач подав до суду відповідь на письмові пояснення, у яких повідомив, що розповсюдження Посольством України в республіці Австрія як консульської установи юрисдикції держави України на австрійську юридичну особу-нерезидента через посвідчення її довіреності на території республіки Австрія є грубим порушенням діючого законодавства України.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, суд враховує подані представником позивача клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Вимогами статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Віденська Конвенція про консульські зносини від 24 квітня 1963 року є частиною національного законодавства України (Ратифікована 23 березня 1989 року).

Відповідно до статті 70 Віденської конвенції про консульські зносини, виконання консульських функцій може здійснюватись дипломатичними представництвами.

В силу вимог частини 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно статті 38 Закону України «Про нотаріат» консульські установи України вчиняють такі нотаріальні дії:

1) посвідчують угоди (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, угод про відчуження та заставу жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні;

2) вживають заходів до охорони спадкового майна;

3) видають свідоцтва про право на спадщину;

4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя;

5) засвідчують вірність копій документів і виписок з них;

6) засвідчують справжність підпису на документах;

7) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу;

8) посвідчують факт, що громадянин є живим;

9) посвідчують факт знаходження громадянина в певному місці;

10) посвідчують тотожність громадянина з особою, зображеною на фотокартці;

11) посвідчують час пред`явлення документів;

12) приймають в депозит грошові суми і цінні папери;

13) вчиняють виконавчі написи;

14) приймають на зберігання документи;

15) вчиняють морські протести;

16) видають дублікати посвідчених ними документів.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші дії, що вчиняються консульськими установами України.

Частиною 2 статті 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України.

Вимогами статті 54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 1994 року №127/94 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що консул вчиняє нотаріальні дії, передбачені законодавством України. Порядок вчинення нотаріальних дій консулом визначається Законом України «Про нотаріат», цим Статутом, Положенням про порядок вчинення нотаріальних дій консулом, яке затверджується Міністерством юстиції України і Міністерством закордонних справ України, а також іншими актами законодавства України.

Згідно статті 20 Консульського статуту України консул зобов`язаний вживати заходів для того, щоб юридичні особи та громадяни України користувалися в повному обсязі всіма правами, наданими їм законодавством держави перебування і міжнародними договорами, учасниками яких є Україна і держава перебування, а також міжнародними звичаями.

Консул зобов`язаний вживати заходів для відновлення порушених прав юридичних осіб і громадян України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Консульського статуту України консульські установи України (далі - консульські установи) захищають за кордоном права та інтереси України, юридичних осіб і громадян України.

Тобто, нормами чинного законодавства, яке є спеціальним для застосування до спірних правовідносин, передбачено, що консул забезпечує реалізацію наданих законодавством прав саме громадян та юридичних осіб України.

Водночас, до третього секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія ОСОБА_2 з метою посвідчення довіреності звернувся громадянин Ізраїлю ОСОБА_4 . Крім того, довіреність посвідчена від імені юридичної особи нерезидента України, що не узгоджується з вимогами наведеного вище чинного законодавства.

Згідно частини 2 статті 44 Закону України «Про нотаріат» визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

Вимогами пункту 2.3 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 р. №142/5/310 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за N 1649/10248) (далі - Положення № 142/5/310, в редакції станом на момент існування спірних правовідносин) передбачено, що при вчиненні нотаріальних дій консул установлює особу учасників цивільних правовідносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина.

Довіреність, яка надає повноваження представникові, подається консулу. Консул зобов`язаний перевірити через Міністерство закордонних справ України за допомогою Єдиного реєстру доручень, посвідчених у нотаріальному порядку на території України, дійсність довіреності на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, про що після отримання відповіді на примірнику довіреності або її копії, що залишаються у справах консула, робиться відмітка про перевірку дійсності довіреності за даними Єдиного реєстру доручень, посвідчених у нотаріальному порядку, з обов`язковим зазначенням ідентифікаторного номера перевірки (пункт 2.4 Положення №142/5/310).

З наявної в матеріалах справи копії довіреності від 29 березня 2015 року вбачається, що даною довіреністю Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ» в особі Грінфілд Ігоря уповноважує представляти інтереси Товариства, зокрема в питаннях щодо розпорядження належними Товариству об`єктами нерухомого та рухомого майна.

Відтак, третій секретар з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія ОСОБА_2 на виконання вимог пункту 2.4 Положення №142/5/310 зобов`язана була здійснити перевірку дійсності довіреності на право розпорядження майном. Однак, матеріали справи не містять доказів такої перевірки та проставлення відмітки про перевірку дійсності довіреності за даними Єдиного реєстру доручень, посвідчених у нотаріальному порядку, з обов`язковим зазначенням ідентифікаторного номера перевірки.

Відповідно до підпункту 3.1.5 пункту 3 Положення №142/5/310 при перевірці обсягу цивільної правоздатності юридичних осіб, які беруть участь у правочинах, консули зобов`язані ознайомитись з установчими документами (статут, засновницький договір), установчими актами, свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) юридичної особи та/або витягом (випискою) з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, положенням про філію та представництво юридичної особи, наказом юридичної особи про призначення керівника філії або представництва і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу цивільної правоздатності юридичної особи.

Суд враховує, що оскаржувану довіреність посвідчено на виконання повноважень від імені юридичної особи, однак доказів ознайомлення консулом з установчими документами (статут, засновницький договір), установчими актами, свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) юридичної особи та/або витягом (випискою) з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, положенням про філію та представництво юридичної особи, наказом юридичної особи про призначення керівника філії або представництв матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять доказів наявності при зверненні ОСОБА_4 на здійснення ним повноважень щодо розпорядження майном позивача від імені останнього та, відповідно, здійснення перевірки таких повноважень, а також можливості їх передоручення.

Статтею 50 Консульського статуту України передбачено, що нотаріальне діловодство в консульських установах ведеться державною мовою України. Коли особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство в консульській установі, тексти документів, що оформлюються, повинен перекласти їй консул, який вчинює нотаріальну дію, або відомий консулові перекладач.

Вимогами пункту 1.7 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 р. №142/5/310 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за N 1649/10248) мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до статті 10 Конституції України та статті 20 Закону Української РСР "Про мови". Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй консулом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі.

Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, яку вона знає.

Суд враховує, що оскаржувана довіреність видана на ім`я громадянина Ізраїлю, однак доказів того, що така особа не володіла державною мовою матеріали справи не містять, а відтак доводи позивача у даній частині суд не приймає до уваги як документально необґрунтовані.

Стосовно тверджень відповідача, що спірна довіреність не порушує права та законні інтереси позивача, суд їх відхиляє як безпідставні, оскільки від імені ОСОБА_3 на підставі вказаної довіреності відчужено належне позивачу майно, що свідчить про те, що в межах спірних правовідносин права позивача порушено.

З урахуванням наведеного в сукупності суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати нотаріальні дії Посольства України в Республіці Австрія в особі третього секретаря ОСОБА_2 щодо посвідчення довіреності від імені австрійської юридичної особи «Alpha Commerce Brands GmbH» FN 315480 t, Thimiggasse 66, Wien, 1180 на ім`я громадянина України ОСОБА_3 від 19 березня 2015 року, зареєстрованої а реєстрі за №570/291 на розпорядження майном цієї особи в Україні, а також щодо засвідчення справжності підпису ОСОБА_4 на заяві про реєстрацію довіреності ОСОБА_4 щодо представлення інтересів компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», зареєстрованої в реєстрі за №570/292.

В частині вимог про оскарження бездіяльності відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом норм статей 6,7 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року №3166-VI Міністерство є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Кабінетом Міністрів України сферах, проведення якої покладено на Кабінет Міністрів України Конституцією та законами України.

Основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, є: 1) забезпечення нормативно-правового регулювання; 2) визначення пріоритетних напрямів розвитку; 3) інформування та надання роз`яснень щодо здійснення державної політики; 4) узагальнення практики застосування законодавства, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення та внесення в установленому порядку проектів законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України на розгляд Президентові України та Кабінету Міністрів України; 4-1) забезпечення здійснення соціального діалогу на галузевому рівні; 5) здійснення інших завдань, визначених законами України.

Пунктом 7 Положення про Міністерство закордонних справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року №281 МЗС здійснює свої повноваження безпосередньо та через систему органів дипломатичної служби.

Згідно підпункту 5 пункту 11 Положення №281 Міністр організовує та контролює в межах повноважень, передбачених законом, виконання МЗС, представництвами МЗС на території України, закордонними дипломатичними установами України Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що права та законні інтереси позивача в межах спірних правовідносин порушені не внаслідок бездіяльності щодо здійснення неналежного контролю відповідачем за дотриманням законів України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право» та Консульського статуту України третім секретарем Посольства України в республіці Австрія ОСОБА_2 , а внаслідок вчинення останньою оскаржуваних дій.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній частині.

Так, згідно із визначенням, наведеним в частині першій статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Достовірними, в силу частини першої статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення адміністративного позов частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) задовольнити частково.

Визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря ОСОБА_2 щодо посвідчення довіреності від імені австрійської юридичної особи «Alpha Commerce Brands GmbH» FN 315480 t, Thimiggasse 66, Wien, 1180 на ім`я громадянина України ОСОБА_3 від 19 березня 2015 року, зареєстрованої а реєстрі за №570/291 на розпорядження майном цієї особи в Україні.

Визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря ОСОБА_2 щодо засвідчення справжності підпису ОСОБА_4 на заяві про реєстрацію довіреності ОСОБА_4 щодо представлення інтересів компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», зареєстрованої в реєстрі за №570/292.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) (FN 315480 t, Thimiggasse 66, Wien, 1180) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України (Михайлівська площа, 1, Київ, 01018, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук