Справа № 240/9251/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/9251/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Шимоновича Р.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59693700 від 02.08.2019 року про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Тетяною Леонідівною.

Позовну заяву обгрунтовано тим, що 02.08.2019 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59693700 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича №1507 від 10.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Росвен Інвест" заборгованості в розмірі 22 782,51 грн. не за місцем проживання або місцезнаходженням боржника, чим порушила ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Призначено відкрите судове засідання у справі на 30 червня 2020 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та зазначив, що позовні вимоги підримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач - приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилася, правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович у судове засідання не з`явився, пояснень на позовну заяву до суду теж не надав.

Протокольною ухвалою суду від 30 червня 2020 року подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

03 липня 2020 року судом постановлено ухвалу про витребовування у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни належним чином засвідчених матеріалів виконавчого провадження №59693700.

17 липня 2020 року на виконання вимог вказаної ухвали, у встановлений судом термін, відповідачем надано матеріали виконавчого провадження №59693700.

Керуючись приписами ст. 205 КАС України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при працевлаштуванні дізналась, що перебуває у Єдиному реєстрі боржників. Після звернення за правничою допомогою їй вдалося дівідатися, що існує постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л., виконавче провадження №59693700 на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем.

Представником позивача, адвокатом Паламарчуком С. В. було зроблено два адвокатські запити до приватного виконавця Павелків Т. Л. про надання постанови про відкриття виконавчого провадження, копії виконавчого провадження. 09 червня 2020 року на адвокатський запит представника позивача надійшла постанова приватного виконавця Павелків Т. Л. про відкритття виконавчого провадження від 02.08.2019 року №59693700 та виконавчий напис нотаріуса, інші матеріали виконавчого провадження.

На думку позивача, відповідач не мав права на відкриття виконавчого провадження, оскільки було відкрито не за місцем проживання, перебування позивача або знаходження його майна з порушенням правил територіальної діяльності.

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, позивач звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України "Про виконавче провадження". (далі Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (ч. 1 ст. 1 Закону №1404-VIII)

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. (ч. 4 ст. 24 Закону №1404-VIII)

Приписами п.1 ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII)

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач, у відповідності до вимог частини 3 статті 26 ЗУ "Про виконавче провадження", має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Абзацом 1 частини 2 статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, примусове виконання рішень здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом №1404-VII випадках приватні виконавці. При цьому, приватні виконавці здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина друга статті 24 Закону № 1404-VIII).

Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Відповідно до даних Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця є м. Київ. Отже, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження та примусового виконання виконавчих написів нотаріуса, в територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві, або ж майно боржника знаходиться в м. Києві.

Судом встановлено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. №1507 від 10.07.2019 року місцем реєстрації та проживання боржника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

У свою чергу, копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджено, що її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Докази того, що позивач проживає у м. Києві у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону №1404-VII, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Суд зауважує, що відповідач не надав суду доказів виконання ним вимог частини 5 статті 24 Закону №1404-VII щодо з`ясування з достовірних джерел інформації про місце проживання та наявність боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Законом №1404-VIIІ передбачено, що виконавець повинен встановити чи пред`явлено виконавчий документ за належним місцем виконанням, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1404-VIIІ.

З положень Закону №1404-VIII вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у справі № 804/6996/17 від 08 квітня 2020 року, у справі №580/3311/19 від 30 квітня 2020 року.

Жодних доказів на підтвердження того, що позивачка на час відкриття виконавчого провадження була зареєстрована або проживала у місті Києві матеріали справи не містять.

З огляду на викладені обставини справи, суд вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №59693700 від 02.08.2019 року про примусове виконання виконавчого напису є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Всупереч вимогам статті 77 КАС України, відповідачем не даведено правомірність своїх дій при відкритті виконавчого провадження, не з`ясовано обставини, визначені частиною другою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження щодо встановлення місця фактичного проживання боржника чи місця його перебування, та, як наслідок, протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №№59693700 від 02.08.2019.

Перевіривши докази, які є у справі щодо їх належності, допустимості, та їх достатності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, буд. 6,оф.15, м.Київ,), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович (вул. Грушевського,15, оф.6, м. Бровари, Київська обл.) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2019 № 59693700.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.М.Шимонович