Справа № 480/1306/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р. Справа № 480/1306/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,

представника позивача - Євтющенкова Д.О.,

представника відповідача - Непийпи Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.04.2019 р. № , № , № .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.03.2019 р. за результатами документальної позапланової перевірки платника податків ОСОБА_1 , Головним управлінням ДФС у Сумській області складено акт № 309/18-28-13-03//71, в якому зазначено що в 4 кварталі 2014 р. позивачем на підставі договорів дарування отримано в дарунок нежитлові приміщення на загальну суму 432 300,00 грн. та в 1 кварталі 2015 р. на підставі договорів дарування отримано в дарунок нежитлові приміщення на загальну суму 1 047400.00 грн. З урахуванням зазначеної інформації відповідачем зроблено висновок, що позивач отримав дохід у вигляді отриманого у дарунок від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення. На підставі зазначеного 24.04.2019р. Головним управлінням ДФС у Сумській області складено оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Позивач вважає, що прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

Оскільки, на виконання вимог податкового законодавства, приватним нотаріусом Косенко М.О. 23.01.2015 р., 20.04.2015 р., 27.04.2015 р. подано звіти про суми отриманого доходу платником податку - ОСОБА_1 , позивач вважає, що відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням строку встановленого ст.102 ПК України. Крім того, документальна позапланова перевірка, за результатами якої складено акт № 309/18-28-13-03//71 від 25.03.2019 р., є незаконною, оскільки з граничного строку сплати грошових зобов`язань сплинуло більше ніж 1095 дня.

Також позивач стверджує, що він не укладав договорів дарування нежитлових приміщень в 4 кварталі 2014 р. та 1 кварталі 2015 р. з фізичними особами, які не є членом сім`ї першого ступеня споріднення. Інших дарунків на загальні суми 432 300.00 грн. і 1 047 400.00 грн. за вказані періоди не отримував. Позивач 30.09.2014 р. отримав новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , що підтверджується листом ДМС України № 5919-538/5919.1-19 від 10.12.2019 р.

Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував з огляду на наступне.

Головним управлінням ДФС у Сумській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - громадянина ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкових декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 рік.

Згідно з інформації, яка наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що у IV кварталі 2014 р. позивач отримав у дарунок нежитлові приміщення, на загальну суму 432300,00 грн. та у І кварталі 2015 р. позивач отримав у дарунок нежитлові приміщення на загальну суму 1047400,00 грн. Тобто, позивачем було отримано дохід у вигляді отриманого у дарунок від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення (ознака доходу - 114).

Податкова декларація про майновий стан та доходи за 2014 та 2015 роки громадянином ОСОБА_1 не подавалась, чим порушено п. 49.1, п. 49.2, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, унаслідок чого до Позивача було застосовано штрафні санкції у сумі 340,00 грн. (по 170,00 грн. за кожне неподання декларації).

Також відповідач стверджує, оскільки декларації про майновий стан і доходи до контролюючого органу за місцем реєстрації ОСОБА_1 , як фізичною особою за отримання будь-яких доходів не подавались, відповідно до пп. 102.2.1 п. 102.2 ст.102 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 , отримавши дохід за ознакою 114 (Дохід отриманий у спадщину (подарований) у 2014 та 2015 роках у вигляді дарунку нежитлових приміщень від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, повинний був подати до Кролевецького відділення Конотопської ОДПІ декларації про майновий стан і доходи та сплатити податок на доходи фізичних осіб за ставкою визначеною п. 167.2. ст. 167 Податкового кодексу України, за 2014 рік - 21615,00 грн., а за 2015 рік - 52370,00 грн.

Крім того. ОСОБА_1 з 2015р. є платником військового збору, що визначено пп. 161 п.10 р.20 «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України, відповідно до яких: об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

В подальшому суд ухвалив перейти до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Також ухвалою суду було частково задоволено клопотання представника позивача, призначено розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - громадянина ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкових декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 рік.

За результатами проведення перевірки відповідачем був складений акт від 25.03.2019 року № 309/18-28-13-03//71 (а.с. 22 - 28) , в якому викладені висновки про порушення позивачем:

1. пп. 174.2.2 п. 174.2. ст.174 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано 73985,00 грн. податку на доходи фізичних осіб у т.ч. за 2014 рік у сумі 21615,00 грн. та за за 2015 р. у сумі 52370,00 грн.;

2. пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, пп. 16 1 п.10 р.20 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору у сумі 15711,00 грн. за 2015 рік.

3. пп. 49.18.4. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, внаслідок не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 та 2015 роки.

Зазначені висновки контролюючим органом були зроблені на підставі з інформації, яка наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме встановлено отримання позивачем протягом 4 кварталу 2014 року та 1 кварталу 2015 року доходу у вигляді нерухомого майна отриманого у дарунок від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення.

На підставі зазначеного Акту перевірки 24.04.2019 податковим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осібна загальну суму 92481,25 грн., з них 73985,00грн. податку та 18496,25 грн. штрафних санкцій (а.с. 19);

- № про застосування штрафних санкцій на загальну суму 340,00 грн. (а.с. 20);

- № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 19638.75 грн., з них 15711,00 грн. збору та 3927,75 грн. штрафних санкцій (а.с. 21).

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.

З акту № 309/18-28-13-03//71 від 25.03.2019р. суд вбачає, що відомості про отримані позивачем доходи встановлені на підставі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) поданих приватним нотаріусом Косенко М.О . за 4 квартал 2014 р. (від 23.01.2015 р. реєстраційний № ) та 1 квартал 2015 р. (20.04.2015 р. реєстраційний № , з урахуванням уточненого розрахунку від 27.04.2015 р. № ) (а.с. 24) де відображено суми отриманих доходів громадянином ОСОБА_1 , а саме 432300,00 грн. та 1047400,00 грн. відповідно з зазначеною ознакою доходу «114» (дохід, отриманий платником податку у наслідок прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення). Зазначене також підтверджується роздруківкою з бази даних податкового органу (а.с. 43)

Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_1 на підставі договорів дарування зареєстровано право власності (а.с. 46 - 56):

- у IV кварталі 2014 р. на нежитлові приміщення, на загальну суму 432300,00 грн. в тому числі:

1) нежитлове приміщення площею 299,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Косенком М.О. №2372 від 19.12.2014р.;

2) нежитлове приміщення площею 37,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2, договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Косенком М.О. №2378 від 20.12.2014р.;

- у І кварталі 2015 р. на нежитлові приміщення на загальну суму 1047400,00 грн. в тому числі:

1) нежитлове приміщення площею 45,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , договір дарування засвідчений приватним нотаріусам Косенком М.О. № 209 від 04.02.2015 р.;

2) нежитлове приміщення площею 35,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3, договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Косенком М.О. № 212 від 04.02.2015 р.;

3) гараж об`єкт нежитлової нерухомості площею 19,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 , договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Косенком М.О. № 221 від 05.02.2015 р.;

4) нежитлове приміщення площею 40,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_5, договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Косенком М.О. № 564 від 27.03.2015 р.;

5) нежитлове приміщення площею 513,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , Договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Косенком М.О. № 567 від 27.03.2015 р.

Також на виконання запиту суду, Київською місцевою прокуратурою №7 було надано завірені копії вказаних договорів дарування (а.с. 116 - 129), з яких суд вбачає, що в усіх перелічених договорах сторонами є ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний).

Згідно з пп. 164.2.10 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального річного оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості майна успадкованого чи отриманого у дарунок.

Відповідно до п. 174.6 ст. 174 Податкового кодексу України, кошти, майно, майнові чи не немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Відповідно до пп.174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї першого ступеня споріднення оподатковується за ставкою, визначеною п. 167.2. ст.167 Податкового кодексу України», тобто 5%.

Згідно п.174.3., п. 174.4 ст.174 Податкового кодексу України, особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування. При цьому у такому податковому розрахунку обов`язково зазначається сума доходу у вигляді вартості успадкованого майна, отриманого платником податку, зазначеним у підпункті 174.2.2 цього пункту.

Відповідно до п. 174.8. ст.174 Податкового кодексу України, якщо об`єкти, подаровані платнику податку, оподатковуються за нульовою ставкою, оціночна вартість таких об`єктів з метою оподаткування не визначається. В інших випадках отримання доходів у вигляді об`єктів спадщини/дарунків об`єктом оподаткування є оціночна вартість таких об`єктів спадщини/дарунків, визначена згідно із законом.

Також п.171.2. ст.171 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно з п.п. 168.1.3. п. 168.1. ст.168 Податкового кодексу України, якщо окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Пунктом 176.1. ст.176 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, зокрема, зобов`язані: в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим; е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Підпунктами 1.1. - 1.6 п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 49.1, п. 49.2, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 54.3.1. п. 54.3. ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити, зокрема, суму грошових зобов`язань, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктом 120.1.ст.120 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час прийняття спірних рішень) визначено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно п.123.1. ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже враховуючи вимоги перелічених вище норм податкового законодавства, у громадянина ОСОБА_1 , якій отримав дохід у вигляді дарунка - нерухомого майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, виник обов`язок щодо подання до податкового органу декларацій про майновий стан і доходи за 2014 та 2015 роки та відповідно виник обов`язок щодо сплатити: податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік - 21615,00 грн., а за 2015 рік - 52370,00 грн.; військового збору в сумі 15711,00 грн.

З матеріалів справи суд вбачає, що в порушення зазначених норм Податкового кодексу України, податкові декларації про майновий стан та доходи за 2014 та 2015 роки громадянином ОСОБА_1 не подавалися, податок з доходів фізичних осіб та військовий збір не сплачувався. Зазначені факти не заперечувалися представником позивача.

Відтак суд вважає висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 309/18-28-13-03//71 від 25.03.2019 р. правомірними.

Щодо твердження позивача про те, що документальна позапланова перевірка, за результатами якої складено акт № 309/18-28-13-03//71 від 25.03.2019 р., та оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконною, оскільки з граничного строку сплати грошових зобов`язань сплинуло більше ніж 1095 дня, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до пп. 102.2.1 п. 102.2 ст.102 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Як зазначалося судом вище, позивач декларації про майновий стан і доходи за 2014 та 2015 року до контролюючого органу не подавав, отже відповідно до приписів п.п. 102.2.1. п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання може бути нараховане без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

При цьому, посилання позивача на п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України та на податкові розрахунки (форми 1ДФ), подані приватним нотаріусом Косенко М.О., суд вважає безпідставним.

Так, відповідно до п.46.1.ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.174 Податкового кодексу України, на нотаріусів, що посвідчують, зокрема договори дарування покладається обов`язок щодо подання податкового розрахунку, в якому обов`язково зазначається сума доходу у вигляді вартості подарованого майна платнику податку.

Разом з тим, при посвідченні договорів дарування нотаріус виконує функції податкового агента лише в частині надання інформації контролюючим органам і не зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб до бюджету з доходу платника податку у вигляді вартості подарованого майна.

Відповідно до зазначених вище норм законодавства, зокрема ст.174 Податкового кодексу України, відповідальність щодо декларування, нарахування та сплату податків і зборів з доходу у розмірі вартості подарованого майна покладається на платника. При цьому, подання нотаріусом податкового розрахунку за формою 1ДФ не звільняє платника від обов`язку подачі декларації про майновий стан та доходи.

Судом встановлений факт невиконання такого обов`язку ОСОБА_1 , відтак суд погоджується з твердженням податкового органу щодо права нарахування грошове зобов`язання без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 ст.102 Податкового кодексу України.

Крім того, із договорів дарування, укладених між ОСОБА_3 та позивачем, суд вбачає, що відповідно до п. 12 договорів, сторонам роз`яснено зміст, зокрема ст.174 Податкового кодексу України.

Щодо твердження позивача про те, що він не укладав договорів дарування нежитлових приміщень в 4 кварталі 2014 р. та 1 кварталі 2015 р. з фізичними особами, які не є членом сім`ї першого ступеня споріднення та інших дарунків на загальні суми 432 300.00 грн. і 1047400.00 грн. за вказані періоди не отримував, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.719 Цивільного кодексу України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.ч 3, 4 ст.334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст.215 Цивільного кодексу України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Із копій договорів дарування укладених між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний), суд вбачає, що вони посвідчені Косенко М.О. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстровані у реєстрі (а.с. 116 - 129). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_1 на підставі зазначених договорів дарування зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості (а.с. 46 - 56).

Будь-яких доказів щодо визнання судом вказаних договорів недійсними позивачем не надано. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач не звертався до суду з позовом про визнання зазначених договорів дарування недійсними.

Отже суд вважає, що твердження позивача про те, що він не укладав договорів дарування нежитлових приміщень в 4 кварталі 2014 р. та 1 кварталі 2015 р. не підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином, виходячи із викладеного вище суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2019 р. № , № та № - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.07.2020 року.

Суддя В.О. Павлічек