Справа № 440/2569/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2569/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №440/2569/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ № 12354-СГ від 13 травня 2020 року про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою; зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 12354-СГ від 13 травня 2020 року про відмову в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ) вх. № М-10547/0/25-20 від 28 квітня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населеного пункту, з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

15 липня 2020 року представником позивача Кумечко М.С. до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в порядку статей 142, 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування вказаної заяви адвокат зазначила, що згідно з квитанцією від 10 липня 2020 року №63 позивачем сплачено грошову винагороду (гонорар) адвокату в сумі 5700,00 грн за надання професійної правничої допомоги у цій справі, а тому судом має бути ухвалено додаткове рішення про стягнення з відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5700,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі №440/2569/20 прийнято судом у порядку письмового провадження та необхідності розглядати заяву про ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи немає, суд доходить висновку про розгляд заяви представника позивача у порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

З наведеної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги позивача або певні питання, які підлягали вирішенню при ухваленні судового рішення.

Підставою для прийняття додаткового судового рішення заявник вказує не вирішення судом питання про розподіл у справі судових витрат.

Проаналізувавши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в порядку статей 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У мотивувальній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі №440/2569/20 зазначено, що "матеріалами справи підтверджено, що належних доказів здійснення позивачем оплати послуг, наданих адвокатом (квитанції банку, платіжні доручення, тощо) суду не надано. Отже, доказів фактичного понесення позивачем вищевказаних витрат суду не надано. Відтак, не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами витрати позивача на правничу допомогу розподілу не підлягають".

Отже, вказане свідчить про те, що при ухваленні судового рішення у справі №440/2569/20 питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу вирішено та, як наслідок, відмовлено у стягненні таких витрат.

Окрім цього, за приписами частин першої - четвертої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Втім, позивачем (його адвокатом) до закінчення розгляду цієї справи не подавалася заява, в якій було б вказано про намір у визначений кодексом строк подати докази та вирішити питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення за заявою адвоката позивача у справі №440/2569/20.

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 139, 143, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат в порядку статей 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №440/2569/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.І. Слободянюк