Справа № 200/11213/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

24 липня 2020 р. Справа №200/11213/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши заяву про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат представника позивачів адвоката Лисова В.Л. в частині розподілу судових витрат в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофасад Восток» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецреклама»

до Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради про визнання протиправним та нечинним наказу №157 від 12.07.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофасад Восток» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Востокспецреклама», звернулись до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради про визнання протиправним та нечинним наказу №157 від 12.07.2019 року «Про демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами ТОВ «Єврофасад Восток».

07 липня 2020 року ухвалою суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофасад Восток» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецреклама» до Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради про визнання протиправним та нечинним наказу №157 від 12.07.2019 року залишено без розгляду за заявою представника позивачів.

Заяву представника позивачів про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат в частині розподілу судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні на «16» липня 2020 року об 11 год. 00 хв.

Дослідивши матеріали заяви про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат представника позивачів адвоката Лисова В.Л., суд встановив, що не надано документів на підтвердження надсилання доказів відповідачу по справі, платіжне доручення, надане до суду, не містить всіх реквізитів платника, визначених Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004 №22, а саме: повне або скорочене (за наявності) найменування платника, яке міститься в: Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) або Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб (далі - Єдиний банк даних юридичних осіб); ідентифікаційний код платника за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) або реєстраційний (обліковий) номер платника податку, який присвоюється контролюючими органами (далі - ідентифікаційний код), згідно додатку №3 до Інструкції.

07 липня 2020 року ухвалою суду витребувано у представника позивачів належним чином посвідчені копії документів на підтвердження надсилання заяви про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат представника позивачів адвоката Лисова В.Л. та доказів понесення судових витрат (платіжного доручення №02PL856046 від 13.04.2019 року); платіжне доручення №02PL856046 від 13.04.2019 року, оформлене відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004 №22.

15 липня 2020 року представником позивачів засобами електронного зв`язку надано до суду копію квитанції від 13.04.2020 року № 0.0..1 про оплату ТОВ «Востокспецреклама» на користь адвоката Лисова Володимира Леонідовича 4200,00 грн. згідно розрахунку №5 від 01.03.2020 року та договору про надання правової допомоги № 20 від 26.03.2020 року; копію накладної поштового відправлення АТ «Укрпошта» №712, яким на адресу відповідача направлено заяву про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат, наказ від 09.10.2019 року № 239, договір про надання правової допомоги №20, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги, квитанцію, акт прймання-передачі.

Дослідивши надані представником позивача матеріали, суд встановив, що означені матеріали скеровані засобами поштового зв`язку відповідачу 15.07.2020 року, тобто за один день до проведення судового засідання, що унеможливлює ознайомлення відповідача з ними.

Також, суд дійшов висновку про необхідність витребування у позивачів розрахунку №5 від 01.03.2020 року, посилання на який містить квитанція від 13.04.2020 року та платіжне доручення №02PL856046 від 13.04.2019 року.

16 липня 2020 року ухвалою суду витребувано у представника позивачів розрахунок витрат на правову допомогу №5 від 01.03.2020 року; належним чином посвідчені копії документів на підтвердження надсилання розрахунку витрат на правову допомогу №5 від 01.03.2020 року відповідачу по справі. Судове засідання призначено на 24.07.2020 року.

24 липня 2020 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Від відповідача клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути заяву представника позивачів про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження.

Відтак, відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, заяву про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат представника позивачів адвоката Лисова В.Л. в частині розподілу судових витрат та докази, надані на її обґрунтування, суд встановив наступне.

Сплата судового збору у розмірі 1921,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «Востокспецреклама» підтверджується платіжним дорученням №38 від 09.09.2019 року.

Сплата судового збору у розмірі 1921,00 грн. Товариством з обмеженою віповідальністю "Єврофасад Восток" підтверджується квитанцією №0.0..1 від 09.09.2019 року.

Наказ №157 від 12.07.2019 року про демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами ТОВ «Єврофасад-Восток», що був предметом адміністративного спору, відповідачем скасовано власним рішенням підчас розгляду справи, тобто відповідач фактично визнав протиправність свого рішення.

На підтвердження понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Востокспецреклама» витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, представником позивачів надано договір про надання правничої допомоги від 26.03.2019 року № 20, додаток № 1 від 23.09.2020 року до договору про надання правової допомоги № 20 від 26.03.2019, платіжне доручення №02PL856046 від 13.04.2019 року про сплату коштів за договором про надання правничої допомоги від 26.03.2019 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.06.2020 року до договору № 20 від 26.03.2019 року.

Відтак, згідно договору про надання правової допомоги від 26.03.2019 року № 20 та додатку № 1 від 23.09.2020 вартість послуг з представництва інтересів по справі № 200/11213/19-а складає 4200,00 грн.

В розділі 3 «Ціна договору» договору про надання правової допомоги від 26.03.2019 року № 20 зазначено, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком № 1 до цього Договору; в ціну договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором; клієнт сплачує гонорар у день підписання цього договору. Сторони можуть встановити сплату гонорару в розмірі 0,00 грн. за принципом «pro bono», про що зазначається в додатку №1.

Додаток № 1 від 23.09.2020 року до договору про надання правової допомоги від 26.03.2019 року № 20 містить явну описку в даті, що унеможливлює встановлення точної дати складання цього додатку, хоча системний аналіз розділу 3 «Ціна договору» договору про надання правової допомоги від 26.03.2019 року № 20 свідчить про те, що цей додаток має бути складений одночасно з договором.

Також в платіжному дорученні №02PL856046 від 13.04.2019 року та квитанції від 13.04.2020 року № 0.0..1 про сплату коштів за договором про надання правничої допомоги від 26.03.2019 року № 20, в графі «Призначення платежу» є посилання на рахунок № 5 від 01.02.2020 року, який був витребуваний у представника позивачів ухвалою суду від 16.07.2020 року та представником позивачів до судового засідання, призначеного на 24.07.2020 року, не наданий.

Доданий до заяви про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.06.2020 року до договору № 20 від 26.03.2019 року, містить перелік наданих адвокатом послуг: ознайомлення з матеріалами справи; складання позовної заяви про визнання протиправним та не чинним наказу №157, клопотання про витребування доказів; подання документів до суду; складання заяви про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

З вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 16.04.2020 року № 727/4597/19.

Дослідивши вказаний акт, суд встановив, що він містить тільки перелік наданих послуг, без вартісної оцінки кожної з них, що унеможливлює проведення аналізу співмірності заявленої вартості витрат на правову допомогу з їх реальною вартістю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат представника позивачів адвоката Лисова В.Л. в частині розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтею 132, 134, 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про залишення позову без розгляду та про розподіл судових витрат представника позивачів адвоката Лисова В.Л. в частині розподілу судових витрат від 07.07.2020 року - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецреклама» (87539, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 57) суму судового збору у розмірі 1921 (Одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофасад Восток» (87539, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 88, кв. 56) суму судового збору у розмірі 1921 (Одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

В відшкодуванні інших судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону №731-IX від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко