Справа № 280/3222/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

15 липня 2020 року Справа № 280/3222/20
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 15, м. Київ, 02094), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство Банк Форвард (02094, м. Київ, в. Саксаганського, 105, ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом (з урахуванням уточненого) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 ) Тетяни Леонідівни (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство Банк Форвард, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60617636 від 15.11.2019.

Ухвалою суду від 25.05.2020 позовну заяву по справі №280/3222/20 залишено без руху та наданий позивачу строк 10 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Позивачем недоліки позовної заяви усуненні у визначений судом строк.

Ухвалою суду від 15.06.2020 призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 15.07.2020 з огляду на те, що головуючий суддя Сіпака А.В. в період з 22.06.2020 по 12.07.2020 перебуватиме у щорічній основній відпустці, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 № 02-35/20/42.

26.06.2020 на адресу суду від відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Заява обгрунтована тим, що позивачем ОСОБА_1 09.01.2020 було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 814 про вручення поштового відправлення боржнику. Тобто відповідач вважає, що позовна заява мала бути подана до суду не пізніше 19.01.2020, проте ОСОБА_1 до суду звернулася лише 08.06.2020, тобто з пропуском строку звернення до суду. Просить заяву задовольнити.

У судове засідання 15.07.2020 учасники справи чи їх представники не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак, суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду даної заяви в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Акціонерне товариство Банк Форвард звернулось до приватного виконавця Вольф Т.Л. із заявою про примусове виконання рішення в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №2416 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про стягнення з позивача на користь АТ Банк Форвард заборгованості в розмірі 48221,91 грн.

15.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60617636 з примусового виконання виконавчого напису №2416 від 31.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Банк Форвард заборгованості у розмірі 48221,91 грн.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Частиною п`ятою статті 125 Конституції України визначено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

За визначенням частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, частина перша статті 5 КАС України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вказаною нормою встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоби право на доступ до суду було ефективним, особа має мати зрозумілу та реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, заява № 23805/94, § 36).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що за основним місцем роботи дізналась про існування арешту та стягнення на користь АТ «Банк Форвард» коштів та 24.02.2020 направила листа до відповідача з проханням надати завірені копії матеріалів справи виконавчого провадження № 60617636. Відповідь на таке звернення від приватного виконавця ОСОБА_2 ) Т.Л. отримала лише 31.03.2020. Крім того, у зв`язку із введенням карантину через спалах у світі коронавірусу позовну заяву було подано до суду 12.05.2020.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 стверджує, що про порушення своїх прав прийняттям приватним виконавцем постанови від 15.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження вона дізналася 31.03.2020. В свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX строки звернення до суду були продовжені.

Суд зазначає, що оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів та наданих суду доказів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2020 позивач звернулась із заявою до приватного виконавця, в якій зазначила, що просить надати належним чином завірені копії матеріалів справи виконавчого провадження для предявлення позову до суду.

Відповідач листом від 23.03.3020 надіслав ОСОБА_1 запитувані документи, в тому числі оскаржувану постанову, які, як зазначає позивач, вона отримала 31.03.2020.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду виходячи з наступного.

По-перше, матеріалами справи підтверджено, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2019 позивачем отримано 31.03.2020, а не 09.01.2020, як про це стверджує Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №814 є беззаперечним доказом направлення на адресу позивача саме спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки до суду відповідачем не надано жодного доказу отримання відповідним поштовим відправленням ні спірної постанови ні будь-яких матеріалів по інших виконавчих провадженнях, в яких позивач має статус боржника.

Крім того, як видно із роздруківки трекінгу із сайту Укрпошти вищевказане поштове відправлення №814 вручено 09.01.2020 за адресою: 02094, м. Київ, тоді як адреса ОСОБА_1 по матеріалах виконавчого провадження зазначена: АДРЕСА_2 .

По-друге, як стверджує позивач, оскаржувану постанову відповідача ним отримано 31.03.2020, а до суду позовна заява була надіслана 12.05.2020, а не як стверджує відповідач 08.06.2020. Разом з тим, 30.03.2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)», який набрав чинність 02.04.2020 року.

Вказаним Законом було внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких розділ VI "Прикінцеві положення" доповнити пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)"

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем позовну заяву про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження було подано в межах строків визначених ст. 122 та ст. 287 КАС України, а тому з урахуванням предмету позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122, 123, 240, 241-243, 248, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі №280/3222/20 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.В. Сіпака