Справа № 620/1475/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року Чернігів Справа № 620/1475/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання протиправним дій Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України та скасувати рішення вищевказаної Комісії при Мінсоцполітиці від 27.02.2018 (протокол №116) та від 19.12.2019 (протокол №9); зобов`язання Чернігівської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що а ні Департамент, а ні Комісія при Мінсоцполітиці України не зазначили та достатньо не обґрунтували підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, а також Комісія, виносячи рішення (протокол №116) від 27.02.2018, (протокол №1) від 20.02.2019 та (протокол №9) від 19.12.2019 про відмову не вказала, які саме документи спростовують (не підтверджують) участь позивача у ЛНА на ЧАЕС.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Чернігівськаобласна державна адміністрація надала відзив на позов, у якому зазначила, що в даному випадку відсутній спір між Чернігівською облдержадміністрацією та позивачем, оскільки посвідчення видається на підставі рішення комісії, а рішення щодо видачі посвідчення Комісією не приймалося.

Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації надав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився, зазначивши, що підстав для визначення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на даний час не має.

Міністерство соціальної політики України надало відзив на позов, у якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі за їх безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював майстром лісу Яковецького лісництва 1-ї частини Річицького лісництва Поліського держлісгоспу з 01.04.1987 по 04.05.1987 в зоні відчуження, що підтверджується довідкою Поліського держлісгоспу № 425 від 25.05.1993, наказами про прийняття та звільнення з роботи № 45 К від 31.03.1987, №63-К від 04.05.1987.

Відповідно до довідки Поліського держлісгоспу № 824 від 12.09.1994 ОСОБА_1 , працюючи на посаді майстра Яковецького лісництва до призову в армію (04.05.1987), охороняв лісові масиви, що на той час були віднесені до 30 кілометрової зони ЧАЕС. Оплата праці позивачу проводилась з доплатою в 100% розмірі за відпрацьований період і було нараховано зарплати 110 крб і 110 крб.

23.11.2017 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області з проханням на підставі поданих документів видати йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії. Управління, у свою чергу, 11.12.2017 направило подання з доданими документами ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

У зв`язку з виявленням спірних питань щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Департаментом було направлено документи позивача на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України.

Комісією 27.02.2018 розглянуто справу позивача та ухвалено рішення щодо відсутності підстав для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження.

Вважаючи вказане рішення протиправним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо визначення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

21.12.2018 Регіональна комісія розглянула справу ОСОБА_1 , та винесла рішення: «Направити справу ОСОБА_1 на розгляд Комісії при Мінсоцполітиці, оскільки попереднє рішення було ухвалене Комісією та в судовому порядку не було скасоване».

Листом від 16.05.2019 №808/о/78-19/291 Мінсоцполітики України було повідомлено, що на підставі представлених документів Комісія відповила позивачу у визначенні статусу ЛНА на ЧАЕС, оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження.

31.05.2019 позивач повторно звертається до Чернігівського окружного адміністративного суду з проханням скасувати рішення Комісії від 20.02.2019 (протокол №1) та зобов`язати Департамент повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ЛНА на ЧАЕС 2-ої категорії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 скасовано.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України № 1 від 20.02.2019 щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 .

Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації повторно розглянути (вчинити передбачені законодавством дії для належного розгляду заяви та доданих до неї документів) документи ОСОБА_1 щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Регіональна Комісія Чернігівської ОДА 09.12.2019 розглянула справу ОСОБА_1 і вирішила, що рішення Комісії від 20.02.2019 (протокол №1) скасоване, але не скасоване первинне рішення від 27.02.2018 (протокол №116), яке діє по теперішній час.

12.12.2019 направила документи ОСОБА_1 на Комісію, яка виносить рішення від 19.12.2019 (протокол №9): «Відповідно до постанови Шостого апеляційного суду від 20.11.2019 справа №620/1574/19 скасувати рішення Комісії від 20.02.2019 (протокол №1) в частині відсутності правових підстав для зміни рішення Комісії від 27.02.2018 (протокол №116) щодо відмови у визначенні статусу учасника ЛНА на ЧАЕС ОСОБА_1 »

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796)

Так, відповідно до ст. 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону № 796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Згідно п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (чинного на час звернення звернення позивача з прохання надати статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, далі - Порядок № 51) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 10 Порядку № 51 посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Вказаний перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 12 Порядку № 51 спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 25.12.2013 № 538 «Про організацію роботи з видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації забезпечує організаційну роботу по видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому саме Департаментом за поданням місцевих органів соціального захисту опрацьовуються документи для прийняття обласною державною адміністрацією відповідних рішень.

Згідно п. 4.2 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року № 187, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2006 року за № 626/12500 (далі-Положення) Комісія зобов`язана при визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися критеріями, визначеними Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (із змінами).

Згідно приписів п. 5.1 Положення Комісія є колегіальним органом і її рішення є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями.

Як вже неодноразово встановлювалось судами, позивач працював майстром лісу Яковецького лісництва 1-ї частини Річицького лісництва Поліського держлісгоспу з 01.04.1987 по 04.05.1987 в зоні відчуження, що підтверджується довідкою Поліського держлісгоспу № 425 від 25.05.1993, наказами про прийняття та звільнення з роботи № 45-К від 31.03.1987, № 63-К від 04.05.1987.

Відповідно до довідки Поліського держлісгоспу № 824 від 12.09.1994, позивач, працюючи на посаді майстра Яковецького лісництва до призову в армію (04.05.1987), охороняв лісові масиви, що на той час були віднесені до 30 кілометрової зони ЧАЕС. Оплата праці позивачу проводилась з доплатою в 100% розмірі за відпрацьований період і було нараховано зарплати 110 крб і 110 крб.

Комісія при Мінсоцполітиці України не обгрунтувала підстави для відмови у задоволенні заяви позивача, а також приймаючи рішення (протокол №116) від 27.02.2018, (протокол №1) від 20.02.2019 та (протокол №9) від 19.12.2019 про відмову не вказала, які саме документи спростовують (не підтверджують) участь позивача у ліківдації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, відповідачами не було враховано попередні рішення судів.

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 27.02.2018 (протокол №116) та від 19.12.2019 (протокол №9).

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання Чернігівську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 27.02.2018 (протокол №116) та від 19.12.2019 (протокол №9).

Зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць