Справа № 520/3267/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р. справа № 520/3267/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) 10.03.2020 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просить:

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, стаж роботи в галузі права три роки за період з 11.06.1990 по 11.06.1993, шо з урахуванням стажу роботи суддею 23 роки 06 місяців 12 днів з 14.06.1993 по 26.12.2016 загалом становить 26 років 06 місяців 12 днів;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області відповідно до норм чинного законодавства України, в тому числі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з урахуванням стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, а саме - 26 років 06 місяців 12 днів, здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із вказаного стажу роботи та з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на бездіяльність відповідача під час призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді, що полягає у неврахуванні до стажу роботи суддею стажу роботи у галузі права 3 роки, який вимагався для обрання позивача на посаду судді. На думку позивача, вона має право на зарахування до стажу роботи суддею стажу роботи у галузі права 3 роки, а саме - періоду роботи з 11.06.1990 по 11.06.1993, як суддя Господарського суду Луганської області, що була обрана на посаду судді, згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII на день її обрання. Позивач вказує на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 та просить поновити її порушене право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці у більшому розмірі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/3267/20.

Відповідачем 01.04.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю зазначаючи про те, що

довічне грошове утримання судді у відставці позивача розраховано згідно діючого законодавства на час призначення, а тому, на думку відповідача, підстави для врахування спірного періоду до її стажу для довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що рішенням Вищої ради юстиції України від 19.12.2016 №3257/0/15-16 позивача звільнено з посади судді Господарського суду Луганської області у відставку у зв`язку з поданням заяви про відставку. У вказаному рішенні зазначено, що суддя ОСОБА_1 набула достатній для відставки стаж робити відповідно до вимог статей 116, 137 Закону України №1402-VIII.

Наказом Господарського суду Луганської області від 22.12.2016 №159-к, на виконання зазначеного рішення, суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату суддів.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , стаж роботи позивача станом на 26.12.2016 становив 23 роки 06 місяців12 днів.

Позивач у 2016 звернулася до УПФУ в Київському районі м. Харкова із заявою та відповідними документами для призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з розпорядженням управління від 03.01.2017 №845472 позивача взято на облік та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 27.12.2016 у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Позивачу 01.08.2018 Господарський суд Луганської області видав довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у загальному розмірі 31 716,00 грн.

Позивач 14.08.2018 звернулася до управління із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала вказану довідку.

Відповідач листом від 24.01.2019 №1980-47/01-01 повідомив позивача про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача обчислено відповідно до норм чинного законодавства та на підставі представлених документів.

Копія трудової книжки позивача від 13.07.1971 містить наступні записи щодо періодів її роботи, зокрема:

- з 15.02.1990 призначена на посаду начальника юридичного відділу орендного підприємства «Лугаопт»;

- з 11.06.1993 звільнена у зв`язку з переведенням до Арбітражного суду Луганської області згідно постанови Верховної Ради України від 22.04.1993№3137-XII;

- з 14.06.1993 призначена на посаду судді Арбітражного суду Луганської області по переводу з Орендного підприємства «Лугаопт».

У 2001 році Арбітражний суд реорганізований у Господарський суд на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України Про арбітражний суд» ;

- з 14.04.2014 призначена в.о. голови Господарського суду Луганської області на виконання вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- з 17.04.2014 звільнена від виконання повноважень на посаді голови суду;

- з 26.12.2016 відрахована з особового складу суддів.

Відповідно до витягу КІС ПФУ: Підсистеми призначення та виплати пенсії повний стаж роботи позивача становить 46 років 02 місяці 18 днів, в тому числі робота на посаді судді-23 роки 06 місяців 18 днів.

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що відповідачем під час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання не враховано стаж роботи у галузі права три роки за період з 11.06.1990 по 11.06.1993.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

Положеннями частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон України №1058-IV) документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з положеннями пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до приписів пункту 4.2 Порядку №22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Положеннями п. 4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що саме подання заяви для здійснення перерахунку пенсії відповідно до затвердженого цим Порядком Додатку 2 і є законною підставою для прийняття органом Пенсійного фонду будь-яких рішень.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою щодо зарахування спірного стажу та здійснення відповідного перерахунку.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на звернення до суду і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до положень частини першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач не зверталася до відповідача із заявою про зарахування стажу та відповідного перерахунку пенсії. Рішення з приводу відмови у зарахуванні спірного періоду до стажу позивачем та відповідачем до суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що відсунє порушення суб`єктом владних повноважень прав позивача.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61002 код ЄДРПОУ-14099344) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 21.07.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва