Справа № 420/3305/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3305/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мельника Ю.В.,

представника позивача - адвоката Носенко І.П. (на підставі ордеру),

представника відповідача - Яківець М.В. (за довіреністю),

розглянувши за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2020 року №, №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року та №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 16 квітня 2020 року надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмета позову, просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірі 85 грн. за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. за порушення п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 343 889,66 грн., а також зараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85 972,42 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (всього 429 862,08 грн.);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичним особами за результатами річного декларування на суму 4 126 675,86 грн., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 031 668,97 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (всього 5 158 344,83 грн.);

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 61 237,71 грн. за порушення п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329 463,55 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720 164,81 грн. та 61 237,71 грн. штрафу.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

ФОП ОСОБА_1 не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогами про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій та зазначає, що рішення Державної податкової служби України від 17.03.2020 року №9708/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарги від 15.01.2020 року, за яким позивачу було відмовлено в скасуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було прийняте з суттєвим порушенням 20-денного строку передбаченого абз.2 п.56.9 ПК України, а тому позивач вважає, що його скарга в частині скасування податкових повідомлень-рішень є повністю задоволеною.

Позивач, посилаючись на аркуш 9 Акту перевірки де зазначено, що перевіркою повноти визначення загального оподатковуваного доходу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік не встановлено його заниження/завищення, зазначає, що доходи ФОП ОСОБА_1 визначено достовірно та при будь-якій номенклатурі реалізованого товару, його ціни та кількості доходи залишаються достовірними.

Як зазначив позивач, при оскарженні Акту перевірки до ГУ ДФС в Одеській додавався вручений одному з перевіряльників під час перевірки в місті здійснення господарської діяльності вул. Аеродромна 2, м. Ізмаїл, 68600 опис наданих документів для перевірки, який відповідачем було залишено без уваги.

Також, позивач наголошує, що витрати в перевіряємому періоді позивачем задекларовано достовірно, а тому безпомилково визначено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, військовий збір та єдиний внесок.

Крім того, позивач звертає увагу, що титульний аркуш Акту перевірки не надруковано на номерному бланку, що робить протиправними оскаржувані індивідуальні акти. До того ж, титульний аркуш акту перевірки не містить всю потрібну довідкову інформацію, яка мала дати змогу встановити місцезнаходження контролюючого органу який проводив перевірку, його номер телефону, телефаксу та адресу електронної пошти. Позивач зазначає, що факт цього порушення не може бути спростованим тим, що акт перевірки є службовим документом, який підтверджує факт проведення документальної перевірки,- відображає висновки перевіряльників і є носієм доказової інформації про встановлені порушення вимог податкового законодавства.

В заяві про зміну (доповнення) предмету позову, позивач звертає увагу, що борг (недоїмка) зазначений ГУ ДПС в Одеській області за змістом вимоги №Ф-11638-52 від 06.04.2020 року у розмірі 720 164,81 грн. було видано протиправно, оскільки зазначена сума фактично являє собою: 658 927,10 грн. - протиправне подвоєння суми нарахування недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальні страхування у розмірі 329 463,55 грн.; 61 237,71 грн. - штраф, нарахований в період оскарження вимоги; 658 927,10 грн. (=329 463,55 х 2) + 61 237,71 грн. = 720 164,81 грн. Позивач наголошує, що штраф у розмірі 61 237,71 грн. вже було застосовано до ФОП ОСОБА_1 за одне й те саме правопорушення, за результатами проведення однієї й тієї самої перевірки, на підставі одного й того ж самого акту перевірки, тільки іншим рішенням суб`єкта владних повноважень - рішенням ГУ ДПС в Одеській області № від 08.01.2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Разом з позовною заявою 16 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову (вхід. №15901/20), в якій заявник просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по ЄСВ в сумі 329 463,55 грн. на підставі вимоги головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2020 року №.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

24 квітня 2020 року від позивача на виконання ухвали суду від 21 квітня 2020 року надійшов адміністративний позов з виправленими недоліками (вхід. №16683/20) та заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а також заява про забезпечення позову (вхід. №16681/20), в якій заявник просив застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по ЄСВ в сумі 329 463,55 грн. на підставі вимоги головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2020 року №Ф-.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року заяву ФОП ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову на підставі ч.7 ст.154 КАС України - повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року, заяву ФОП ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вимогою про визнання неправомірною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року - задоволено та визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з вимогою про визнання неправомірною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року поважними та поновлено ФОП ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду по справі №420/3305/20; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначене на 25 травня 2020 року.

21 травня 2020 року від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду (вхід. №ЕП/7346/20).

22 травня 2020 року від представника відповідача надійшли заперечення щодо заяви про відеоконференцію (вхід. №ЕП/7493/20).

03 червня 2020 року ФОП ОСОБА_1 втретє звернувся до суду з заявою про забезпечення позову (вхід. №21344/20), в якій заявник просив застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по ЄСВ в сумі 720 164,81 грн. на підставі вимоги головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020 року №Ф-11648-52 на суму 390 701,26 грн. та від 06.04.2020 року №Ф-11648-52 на суму 720 164,81 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року заяву ФОП ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову на підставі ч.7 ст.154 КАС України - повернуто заявнику без розгляду.

В судовому засіданні 09 червня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання судом приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву (вхід. №20479/20) та відповідь на відзив (вхід. №20761/20).

В судовому засіданні 11 червня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання судом частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів (вхід. №20478/20) та витребувано у ФОП ОСОБА_1 журнали РРО.

В судовому засіданні 02 липня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання судом приєднано до матеріалів справи заяву позивача про зміну (доповнення) предмету позову (вхід. №25347/20); додаткові пояснення позивача разом з додатками (вхід. №24324/20); розглянуто та задоволено заяву позивача про залучення до матеріалів справи копії товарно-транспортних (видаткових) накладних на 73 арк. (вхід. №25346/20) та заяву позивача про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вхід. №23352/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2020 року №, №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року та №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 липня 2020 року.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

ГУ ДПС в Одеській області не погоджується з позовними вимогами ФОП ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що рішення ДПС України, яким скаргу позивача залишено без розгляду не створює для нього юридичних наслідків, оскільки не має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом накладення на нього будь-якого обов`язку.

Відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не надано під час перевірки документи, що підтверджують понесені витрати, а тому неможливо було встановити номенклатуру товару, який був реалізований, його ціну, кількість та відповідно його собівартість.

Також, відповідач зауважує, що згідно контрольних стрічок РРО встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримав дохід через РРО на загальну суму 22 925 977,04 грн. від реалізації товару: вино, енергетик, м`ясо птиці, напій збродж, пельмені, пиво, солодка вода, слабоалкоголка, цукерки, котлети, вареники, уголь, морозиво, продукт сметанний, філе курине, йогурт, шампанське, нагетси, коньяк та інше, тобто ФОП ОСОБА_1 проводив розрахункові операції через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості, чим порушено п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що свідчить про неможливість встановити номенклатуру товару, що був реалізований через РРО, його ціну, кількість та відповідно його собівартість.

ГУ ДПС в Одеській області наголошує, що в порушення п.1 та п.4 ч.2 ст.6 та п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ФОП ОСОБА_1 внаслідок неправильного визначення чистого доходу (бази нарахування ЄСВ) у звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016-2018 роки занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2016 рік, страхування від підприємницької діяльності в загальній сумі 329 463,55 грн., а саме за 2016 рік в сумі 91 052,04 грн., за 2017 рік в розмірі 100 809,43 грн. та за 2018 рік в сумі 137 602,08 грн.

Щодо посилання позивача на окремі недоліки (дефекти) Акту перевірки, відповідач зазначає, що вказані технічні помилки не є недоліками, які якимось чином впливають на оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додаткові пояснення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.18).

Згідно витягу з реєстру платника податку на додану вартість №172 ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість з 13.12.1999 року (т.1 а.с.19).

На підставі п.77.1. ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року, відповідно до направлень від 01.08.2019 року №5100/13-04, №5107/13-04 та наказу від 19.07.2019 року №5776, виданих ГУ ДФС в Одеській області, та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців на 2019 рік та наказу від 12.08.2019 року №6456 «Про перенесення термінів документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )» заступником начальника відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Тряновою Оленою Миколаївною та головним державним ревізор-інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Гончаром Дмитром Станіславовичем проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік, та Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт №446/15-32-33-04/ від 29.11.2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік, та Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік» (т.1 а.с.36-57).

У висновках до Акту №446/15-32-33-04/ від 29.11.2019 року зазначено, що плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 :

- п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, незабезпечення зберігання первинних облікових документів;

- п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, п.6 ст.128 Господарського кодексу України, неналежне ведення книги обліку доходів та витрат, включення до декларації про майновий стан і доходи перекручених даних;

- п.11ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послу) та обліку їх кількості;

- п.177.2 та п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 4 126 675,86 грн., а саме у 2016 році на 1 168 118,09 грн., у 2017 році на 1 000 188,89 грн. та у 2018 році на 1 958 368,89 грн.;

- п.177.2 та п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, занижено суму військового збору від підприємницької діяльності в сумі 343 889,66 грн., а саме за результатами 2016 року у сумі 97 343,17 грн., 2017 року у сумі 83 349,07 грн. та 2018 року у сумі 163 197,41 грн.;

- п.1 та п.4 ч.2 ст.6 та п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності в сумі 239 338,97 грн., за 2016 рік в сумі 91 052,04 грн., за 2017 рік в сумі 100 809,43 грн. та за 2018 рік в сумі 137 602,08 грн.

16 грудня 2019 року ФОП ОСОБА_1 подано до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на Акт документальної планової виїзної перевірки №446/15-32-33-04/ від 29.11.2019 року (т.1 а.с.58-60).

За результатами розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 , ГУ ДПС в Одеській області листом «Про розгляд заперечення» від 02 січня 2020 року за №13/М/15-32-33-04-09 залишило без змін Акт перевірки №1581/15-32-13-04/ від 06.08.2019 року, який не має відношення до перевірки ФОП ОСОБА_1 та який складеного відносно іншої особи, а саме фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) (т.1 а.с.61-63).

За результатами встановлених в Акті перевірки порушень №446/15-32-33-04/ від 29.11.2019 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесені:

- податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2020 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірі 85 грн. за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (т.1 а.с.67);

- податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2020 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. за порушення п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України (т.1 а.с.66);

- податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2020 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 343 889,66 грн., а також зараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85 972,42 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (всього 429 862,08 грн.) (т.1 а.с.65);

- податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2020 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичним особами за результатами річного декларування на суму 4 126 675,86 грн., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 031 668,97 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (всього 5 158 344,83 грн.) (т.1 а.с.64);

- рішення № від 08.01.2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 61 237,71 грн. за порушення п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (т.1 а.с.68);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 08.01.2020 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329 463,55 грн. (т.1 а.с.69).

15 січня 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДФС України, Міністерства фінансів України та Державної регуляторної служби України зі скаргою, в якій просив:

- скасувати прийняті 08.01.2020 року ГУ ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем: «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» № на суму 5 158 344,83 грн.; «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» №001083304 на суму 429 862,08 грн.; «Адміністративні штрафи та інші санкції» № на суму 510,00 грн.; «Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеня» №001133304 на суму 85,00 грн. рішення № на суму 61237,71 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки)» №Ф- на суму 329 463,55 грн.;

- повідомити скаржника про заходи адміністративного впливу (за приписом п.21.2 ПКУ) щодо керівних посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області, які безвідповідально поставились до здійснення контролю за діями своїх підлеглих при документальній виїзній перевірці (т.1 а.с.70-74).

У зв`язку з необхідністю отримання додаткових документів, Державною податковою службою України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги №3811/6/99-00-08-05-04-06 від 30.01.2020 року (т.1 а.с.75).

20 лютого 2020 року Державною податковою службою України прийнято рішення №6387/6/99-00-08-01-01-06 про результати розгляду скарги, відповідно до якого керуючись п.4, п.5 розділу IV, п.3 розділу V Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 року №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 року за №178/28308, вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2020 року №Ф- ГУ ДПС в Одеській області скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.01.2020 року № ГУ ДПС в Одеській області - залишено без змін, а скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 15.01.2020 року №10 в частині оскарження зазначених виконавчих документів - задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області сформувати та направити нову вимогу, з урахуванням вищенаведеного, у відповідності до вимог чинного законодавства (т.1 а.с.76-79).

На виконання рішення Державної податкової служби України від 20 лютого 2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області 26 лютого 2020 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329 463,55 грн. (т.1 а.с.80).

02 березня 2020 року ФОП ОСОБА_1 направив до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України та Ради бізнес-омбудсмена доповнення до скарги, в якій просив скасувати вимогу від 26.02.2020 року №Ф-, видану ГУ ДПС в Одеській області з тих же підстав, що і податкові повідомлення-рішення про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем: «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» № на суму 5 158 344,83 грн.; «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» № на суму 429 862,08 грн.; «Адміністративні штрафи та інші санкції» № на суму 510,00 грн.; «Штрафні (фінансові) санкцій (штрафи) та/або пеня» № на суму 85.00 грн., рішення № на суму 61 237,71 грн. (т.1 а.с.81).

11 березня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 390 701,26 грн. та 61 237,71 грн. штрафу (т.12 а.с.31).

17 березня 2020 року Державною податковою службою України прийнято рішення №9708/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарги, згідно якого, керуючись главою 4 ПК України, Державна податкова служба України залишила без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, №, №, №, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення (т.1 а.с.82-87).

06 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720 164,81 грн. та 61 237,71 грн. штрафу (т.12 а.с.32).

19 квітня 2020 року Державною податковою службою України прийнято рішення №12726/6/99-00-08-06-01-06 про розгляд скарги позивача від 02 березня 2020 року, в якому зокрема зазначено наступне: «….оскаржувана вимога №Ф- від 26.02.2020 року винесена на виконання рішення ДПС о результати розгляду скарги від 20.02.2020 року №6387/6/99-00-08-06-01-06, яким скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2020 року №Ф- ГУ ДПС в Одеській області, зобов`язано винести і направити нову вимогу, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, питання порушене в скарзі від 02.03.2020 року №б/н є фактично повторним та вже вирішено по суті у розумінні п.7 розділу І Порядку. За таких обставин, скарга не підлягає розгляду Державною податковою службою України» (т.11 а.с.144-145).

04 червня 2020 року Державною податковою службою України розглянуто скаргу ФОП ОСОБА_1 від 07.05.2020 року №20 та клопотання від 07.05.2020 року №21 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020 року №Ф-11648-52 ГУ ДПС в Одеській області та прийняло рішення №18249/6/99-00-08-06-01-06 про результати розгляду в якому, зокрема, зазначено наступне: «…вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020 року №Ф-11648-52 ГУ ДПС в Одеській області скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 07.05.2020 року №20 - задовольнити, зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області привести у відповідність інтегровану картку платника, з урахуванням вищенаведеного, згідно вимог чинного законодавства» (т.12 а.с.47-49).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.01.2020 року №000113304, №, №, №, рішенням № від 08.01.2020 року та вимогами про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року та №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Згідно з вимогами п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.77.1 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.77.6, 77.7, 77.8, 77.9 ст.77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст.177 ПК України.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.3 ст.177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, не включаються до складу витрат.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Згідно п.п.2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка діє в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Як було встановлено судом, на сторінці 10 Акту планової перевірки відповідачем було зафіксовано, що згідно контрольних стрічок РРО встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримав дохід через РРО на загальну суму 22 925 977,04 грн. від реалізації товару: вино, енергетик, м`ясо птиці, напій збродж, пельмені, пиво, солодка вода, слабоалкоголка, цукерки, котлети, вареники, уголь, морозиво, продукт сметанний, філе курине, йогурт, шампанське, нагетси, коньяк та інше, тобто ФОП ОСОБА_1 проводив розрахункові операції через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості, чим порушено п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що свідчить про неможливість встановити номенклатуру товару, що був реалізований через РРО, його ціну, кількість та відповідно його собівартість.

Так, пунктом 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідно до п.6 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції, зокрема, у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Як вже зазначалось, в ході проведення перевірки відповідачем було встановлено факт проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості.

Разом з тим, суд зазначає, що в Акті перевірки не зазначено, на підставі якого саме документу відповідач встановив таке порушення. Щодо посилань відповідача на стрічки РРО, судом досліджено в судовому засіданні опис наданих документів до перевірки, складений позивачем, в якому відповідачем було власноручно здійснено відмітку «отримала контрольні стрічки без чеків за 2016 - 2018 роки», проте, ані після проведення перевірки, ані під час судового розгляду справи, контрольні стрічки без чеків за 2016-2018 роки відповідачем ФОП ОСОБА_1 повернуто не було. Крім того, на питання суду щодо повернення вказаних документів представник відповідача в судовому засіданні будь-яких обґрунтованих пояснень надати не зміг, як і не зміг довести зафіксовані в Акті порушення шляхом надання до суду саме цих стрічок.

При цьому, в судовому засіданні судом були досліджені надані позивачем під час перевірки та до суду належним чином оформлені книги обліку розрахункових операцій: №Р/5 (т.25 а.с.100-154); №Р/9 (т.25 а.с.155-209); №Р/7 (т.26 а.с.2-44); №Р/4 (т.26 а.с.46-72); №Р/8 (т.26 а.с.74-119); №Р/6 (т.26 а.с.121-162), а також на підтвердження внесення записів перелік первинної документації, а саме:

- книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність №415 від 25.02.2014 року (т.1 а.с.89-109);

- виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 (т.1 а.с.110-250, т.2 а.с.1-90, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-98, т.9 а.с.1-128);

- договори поставки: №КО1616 від 21 квітня 2016 року; №5-М/17 від 25.12.2017 року; №Д60 від 24 листопада 2017 року; №1705/18 від 17 травня 2018 року; №712/31 від 01 травня 2017 року; №006 від 22 лютого 2016 року; №4/1 від 02 січня 2018 року; МКВ17-71717/ЦО від 20 січня 2017 року; №48/17 від 04 вересня 2017 року; №555 від 17 січня 2017 року; №83 від 31 серпня 2016 року; №230136 від 31 грудня 2011 року (з відстрочкою платежу); №070916/2 від 07 вересня 2016 року; №09/10/2017 від 09 жовтня 2017 року; дистриб`юторські договори: №302/17 від 03 лютого 2017 року; №Д4 від 14 червня 2017 року; договір надання послуг від 22 листопада 2016 року; додаткова угода до договору про постачання електричної енергії №987 від 04.04.2007 року; договір №68КВ-П від 13.12.2016 року; договір про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізничними транспортом України послуг; договір на провадження, супровід та програмування інформаційної системи SalesWork №S-03-04/16 від 30.03.2016 року; договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку №6463847/1.12572708 від 24.10.2013 року; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №У140715/3 від 14 липня 2015 року; додаткова угода №1 до договору поставки вугільної продукції №5/12-17 від 07.12.2017 року (т.2 а.с.91-137);

- видаткові накладні (т.2 а.с.138-139, 147, 149, 156-161, 171-175, 180, 182-183, 185-192, 197-201, 204, 209-211, 216-221, 225-227, 229, 232, 238, 240, 242-243, 250, т.3 а.с.1-4, 16-17, 20-28, 31, 33-37, 42, 45, 49-52, 57, 60, 62, 64, 70-73, 77-78, 80, 86-87, 90, 93, 94-97, 99, 103-105, 110, 112, 115-117, 119-122, 128-129, 130-132, 136-138, 143, 146-147, 156-157, 164-176, 182, 184-186, 190-193, 200, 204-205, 208-213, 215, 221-224, 226-227, 230, 232, 236, 241, 243, 247, 250, т.4 а.с.1, 3-6, 10-12, 19, 25, 28-29, 32-37, 39, 41, 45, 52-57, 58, 60, 62-63, 69-70, 80-82, 85, 88, 90-91, 93, 95, 98, 109-110, 112-116, 117-118, т.6 а.с.102, 104, 106, 108, 111, 114-117, 122-126, 127-128, 130-134, 136-137, 140-141, 151-152, 160-162, 165-166, 169-172, 177-178, 180-189, 194, 196-200, 202-206, 210-211, 218-221, 226, 228-229, 231, 239-240, 242-243 т.7 а.с.1, 4-8, 11-13, 17, 19-21, 25-26, 31-34, 37, 41, 46-47, 50-54, 56-57, 60-62, 81-83, 97-101, 103-105, 109-111, 113-114, 127-129, 131, 135, 142-149, 159, 167, 177, 185-189, 193, 196, 208, 211, 213, 218, 222, 226-227, 234-235, 240-241, т.8 а.с.1, 4-13, 19-21, 23-24, 26, 29, 32-35, 37-39, 45-49, 62-63, 66-68, 71-72, 74-81, 91-92, 94, 96-106, 115-116, 121, 125-127, 128-133, 137-138, 142-144, 148, 152-169, 172, 174, 183-189, 190, 194-202, 205, 208-211, 218-227, 229-231, т.9 а.с.131, 135-141, 147, 156-166, 174-179, 183-190, 194, 196-205, 214-215, 219-223, 226-229, 234-235, 241, 242-250, т.10 а.с.2, 7-9, 12, 15-18, 33-42, 44, 61-68, 72-73, 80-81, 83-97, 105, 110, 112-115, 117, 119-131, 137-138, 145-146, 158-166, 178-179, 181-191, 199-202, 209-212, 221, 225-226, 229-230, 239-243, 249-250, т.11 а.с.2, 6-11, 18, 21-28, 35-46, 50-57, 63-67, 75-76, 80, 83-86, 90, 92-93, 98);

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2 а.с.140, 162, 166-167, 193, 201, 203, 228, 233-237, 239, т.3 а.с.10, 19, 37-41, 67-70, 75-76, 100-102, 106-107, 111, 113, 118, 133, 134-135, 139-142, 148-155, 158-159, 179-181, 188-189, 207, 216-220, 225, 229, т.4 а.с.8, 13, 40, 42, 44, 47, 61, 72-76, 84, 87, 100, 111, 120-123, т.6 а.с.107, 110, 138, 142, 144, 146-148, 154, 163, 201, 209, 233, 235, т.7 а.с.15, 18, 27, 29, 48, 58-59, 63-66, 85, 115-118, 141, 155-158, 171, 199-202, 204-206, 216, 246-247, 249-250, т.8 а.с.17, 55, 57-59, 65, 107-111, 118, 141, 175, 177, 179-182, 190, 232-233, т.9 а.с.149, 167-168, 170-171, 181, 206-207, 209, 217-218, 224, т.10 а.с.4-6, 20, 43, 52-53, 55-56, 68, 75, 101-102, 155-155, 167, 169-173, 192-193, 203, 233-234, 238, 245, т.11 а.с.14-15, 33, 46-47, 69-70, 78, 91, 94-97, 99);

- товарні накладні (т.2 а.с.141-142, 146, 148, 168-170, 212, 222, 231, 244-248, т.3 а.с.11-15, 29-30, 43, 59, 199, 201, 206, т.4 а.с.21-24, 30, 64-67, 99, 101, 106-108, т.6 а.с.108, 155-159, 212-216, 236-238, 249-250, т.7 а.с.2-3, 9-10, 38-40, 71-75, 78-80, 93-96, 102, 106-108, 112, 122, 125-126, 130, 133-134, 150-154, 163, 168, 169, 172, 175-176, 182-184, 190-192, 209-210, 212, 219-221, 228-233, 236-240, т.8 а.с.14-15, 42-44, 50-55, 82-86, 95, 122-124, 128-130, 134-137, 139, 145-147, 170-171, 207, 214-217, т.9 а.с.132-135, 150-155, 236-240, т.10 а.с.1, 22-25, 27-28, 46-51, 57, 69-71, 79, 106-109, 135-136, 140-144, 196-198, 205-208, 213-216, 222-224, 227-228, 246-247, т.11 а.с.1, 2-5, 19, 58-62, 68, 71-72);

- товарно-транспорті накладні (т.2 а.с.143-144, 165, 179, 184, 196, 202, 205, 207-208, 230, 249, т.3 а.с.44, 46-48, 61, 63, 65-66, 183, 194, 214, 235, т.4 а.с.9, 15-16, 20, 59, т.7 а.с.198, т.8 а.с.36, 40-41, 69, 93, 193, 204, 212-213, т.10 а.с.180, т.12 а.с.80-152, т.13 а.с.7-246, т.14 а.с.7-245, т.15 а.с.7-246, т.16 а.с.7-245, т.17 а.с.7-245, т.18 а.с.7-246, т.19 а.с.8-247, т.20 а.с.6-245, т.21 а.с.7-247, т.22 а.с.7-245, т.23 а.с.10-251, т.24 а.с.12-251, т.25 а.с.6-95);

- рахунки за послуги водопостачання, водовідведення та електроенергію (т.2 а.с.150-155, 176-178, 181, 206, 213-215, 241, т.3 а.с.5-9, 18, 32, 53, 74, 79, 82-85, 88-89, 91-92, 108-109, 114, 123-127, 144-145, 160-163, 177-178, 187, 195-198, 228, 231, 233-234, 237-240, 242, 246, 248-249, т.4 а.с.17-18, 26-27, 31, 38, 43, 46, 48-51, 57, 68, 71, 77-79, 83, 86, 89, 92, 94, 96-97, 102-105, 117, т.6 а.с.99-101, т.6 а.с.103, 105, 113, 118-111, 126, 129, 135, 139, 143, 145, 149-148, 153, 164, 167-168, 172-176, 179, 189-193, 195, 207-208, 217, 222-225, 227, 230, 232, 234, 241, 244-248, т.7 а.с.14, 16, 22-24, 29, 30, 35-36, 42-45, 49, 55, 67-70, 76-77, 84, 86-92, 119-121, 123-124, 136-140, 154, 160-162, 164-166, 170, 173-174, 178-181, 182-195, 203, 207, 215, 217, 223-225, 242-245, 248, т.8 а.с.2-3, 16, 18, 22, 25, 27-28, 30-31, 54, 56, 60-61, 64, 70, 73, 87-90, 111-114, 117, 119-120, 140, 149-151, 173, 176, 178, 192, 203, 206, 228, т.9 а.с.129-130, 142-146, 148, 169, 172-173, 180, 182, 191-193, 195, 208, 210, 216, 225, 230-233, т.10 а.с.3, 10-12, 19, 21, 26, 29-32, 54, 58-60, 69, 74, 76-78, 82, 98-100, 103-104, 111, 116, 118, 132-134, 139, 147, 151-154, 156-157, 168, 174-177, 194-195, 204, 217, 232, 235-237, 244, 248, т.11 а.с.12-13, 16-17, 29-32, 34, 48, 73-74, 77, 79, 87-89, 100);

- розрахункові відомості (т.2 а.с.163-164, 194-195, 198, т.4 а.с.2, 7);

- квитанції (т.3 а.с.56, т.10 а.с.14, т.11 а.с.20, 82).

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджуються встановлені судом обставини відсутності інформації, на підставі чого відповідач встановив порушення позивачем вимог п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за вказане порушення, яке не підтверджено документально.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року по справі №810/2736/17.

На сторінках 9-10 Акту перевірки, відповідачем, зокрема, зафіксовано наступне: «Перевіркою правильності визначення валових витрат, відображених в декларації про доходи, з даними про суми валових витрат, які визначені в ході перевірки виявлені розбіжності.»; «…згідно наявних під час перевірки документів неможливо встановити які саме витрати ФОП ОСОБА_1 віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю декларацій про майновий стан і доходи за 2016-2018 роки (відсутній облік витрат); ФОП ОСОБА_1 не надано підтвердні документи щодо понесених витрат; неможливо встановити номенклатуру товару що був реалізований, його ціну та кількість та відповідно його собівартість».

Судом встановлено, що згідно податкових декларацій про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 , загальна сума доходів, яка включена до загального річного оподатковуваного доходу складає: за 2016 рік - 14 152 009,08 грн. (т.1 а.с.20-22); за 2017 рік - 10 525 899,53 грн. (т.1 а.с.25-29); за 2018 рік - 11 856 194,11 грн. (т.1 а.с.30-34); загальна сума - 36 534 102,72 грн.

Судом також було встановлено, що згідно опису наданих документів під час проведення перевірки (т.1 а.с.88) позивачем було надано перевіряючим:

- книга доходів і витрат (т.1 а.с.39-109);

- видаткові накладні, товарні накладні, акти надання послуг, рахунки-фактури, рахунки на оплату, видаткові накладні, акти приймання-передачі послуг, робіт (т.2 а.с.138-250, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.1-123, т.6 а.с.99-250, т.7 а.с.1-250, т.8 а.с.1-233, т.9 а.с.129-250, т.10 а.с.1-250);

- товарно-траспортні (видаткові) накладні (т.12 а.с.80-152, т.13 а.с.7-246, т.14 а.с.7-245, т.15 а.с.7-246. т.16 а.с.7-246 т.17 а.с.7-245, т.18 а.с.7-246, т.19 а.с.8-247, т.20 а.с.6-245, т.21 а.с.7-247, т.22 а.с.7-245, т.23 а.с.10-251, т.24 а.с.12-251, т.25 а.с.6-95);

- виписки по рахунку (т.1 а.с.110-250, т.2 а.с.1-90, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-98, т.9 а.с.1-128);

- договори (т.2 а.с.91-137);

- контрольні стрічки РРО, журнали РРО (т.25 а.с.100-209, т.26 а.с.2-162).

За результатами дослідження первинних документів зазначених в описі, наданих представником позивача, судом встановлено, що сума товарів на складі позивача на початок періоду станом на 01.01.2016 року складала - 6 719 270,00 грн.; на кінець періоду, станом на 31.12.2016 року складали - 5 366 715,62 грн. При цьому, вартість придбаних у контрагентів ТМЦ за 2016 рік - 13 364 460,41 грн.; вартість придбаних ТМЦ, внесена в Книгу обліку доходів та витрат за 2016 рік - 12 659 163,99 грн.; вартість ТМЦ, що зазначена в декларації (Графа 5) - 12 659 163,99 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період (готівка) дані із КОРО - 6 489 543,70 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період (безготівкові кошти), дані із банка - 7 273 997,00 грн.; загальна сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період, що реалізовані, внесена в Книгу обліку доходів та витрат - 13 763 541,85 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період, зазначений в декларації (Графа 4) - 13 763 541,85 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що сума товару на складі позивача на початок періоду станом на 01.01.2017 року складала - 5 366 715,62 грн.; на кінець періоду, станом на 31.12.2017 року складала - 5 280 797,13 грн. При цьому, вартість придбаних у контрагентів ТМЦ за 2017 рік - 9 707 643,81 грн.; вартість придбаних ТМЦ, внесена в Книгу обліку доходів та витрат за 2017 рік - 9 201 666,71 грн.; вартість ТМЦ, що зазначена в декларації (Графа 5) - 9 201 666,71 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період (готівка) дані із КОРО - 55 724 436,75 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період (безготівкові кошти), дані із банка - 41 666 549,01 грн.; загальна сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період, що реалізовані, внесена в Книгу обліку - 9 738 985,76 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період, зазначений в декларації (Графа 4) - 9 738 985,76 грн.

Також, судом встановлено, що сума товару на складі позивача на початок періоду станом на 01.01.2018 року складала - 5 280 797,00 грн.; на кінець періоду, станом на 31.12.2018 року складала - 5 754 150,22 грн. При цьому, вартість придбаних у контрагентів ТМЦ за 2018 рік - 12 722 596,68 грн.; вартість придбаних ТМЦ, внесена в Книгу обліку доходів та витрат за 2018 рік - 11 026 260,52 грн.; вартість ТМЦ, що зазначена в декларації (Графа 5) - 11 026 260,52 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період (готівка) дані із КОРО - 10 882 310,30 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період (безготівкові кошти), дані із банка - 837 639,28 грн.; загальна сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період, що реалізовані, внесена в Книгу обліку - 11 719 949,58 грн.; сума одержаного доходу від реалізації ТМЦ за період, зазначений в декларації (Графа 4) - 11 719 949,58 грн.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що валовий дохід ФОП ОСОБА_1 складається з готівки по РРО за проданий товар та вугілля та по розрахунковому рахунку за товар та вугілля, а також з доходу з надання приміщень в оренду плюс відсоток банку. Валові витрати по товару складаються з витрат на придбання товару та вугілля і відносяться до книги обліку доходів та витрат, декларації тільки пропорційно отриманому доходу (реалізованому товару або вугіллю).

Суд зазначає, що дослідженні в судовому засіданні належним чином оформлені первинні документи, спростовують висновки контролюючого органу, викладені в Акті планової перевірки, щодо неможливості встановлення витрат віднесених позивачем до складу вартості документально підтверджених витрат за 2016 - 2018 роки як наслідок ненадання підтвердних документів щодо понесених витрат, а також неможливість встановлення номенклатури товару, що був реалізований, його ціну, кількість та собівартість.

Також, з приводу витрат по товарам (вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві) за 2016, 2017 роках було встановлено помилкове завищення витрат по товарам (вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві) гр.5 та заниження інших витрат гр.7 по Декларації про майновий стан за 2016 рік на 61 817,98 грн. та за 2017 рік на 21 951,51 грн. По книзі обліку доходів та витрат за формою ф10 за 2016 рік сума витрат на товар складає - 12 659 164 грн., а в декларації - 12 720 981,98 грн., відхилення - 61 817,98 грн., за 2017 рік сума витрат на товар складає 9 201 667 грн., а в декларації - 9 223 618,51 грн., відхилення - 21 951,51 грн. Дані відхилення виникли у зв`язку з помилково включеною сумою витрат на електропостачання у сумі - 61 817,98 грн. за 2016 рік та у сумі - 21 951,51 грн. за 2017 рік, тоді як дані суми потрібно було включити до графи - інші витрати гр.7 декларації. Однак, це не призвело до заниження чистого прибутку, який становить - 17 677 грн. за 2016 рік та 40 525 грн. за 2017 рік.

Крім того, посилаючись в Акті перевірки на наявність розбіжностей визначення валових витрат, відображених в декларації про доходи, з даними про суми валових витрат, які визначені в ході перевірки, представник відповідача в судовому засіданні не зміг надати обґрунтовані пояснення в чому саме полягають вказані розбіжності та обґрунтувати їх значення для визначення показників податкової звітності та суму визначених податків.

Також, в Акті перевірки відповідачем зазначено: «ФОП ОСОБА_1 на письмовий запит від 13.11.2019 року не надано детальну інформацію та підтвердні документи щодо віднесених витрат до граф 4, 5 та 7 Додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, за 2017 рік та 2018 рік».

З даного приводу, суд зазначає, що вказаний Акт перевірки містить протиріччя, оскільки зазначаючи про не надання позивачем детальної інформації та підтвердних документів щодо віднесених витрат, в той же час, податковий орган в тому ж Акті зазначає про відсутність розбіжностей щодо суми одержаного доходу та зазначення інших витрат (аркуш акту 9).

При цьому, суд звертає увагу, що податковим органом не зазначено, яких саме документів не було надано для документального підтвердження зазначених за змістом Акту перевірки витрат позивача за 2016 - 2018 роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення ФОП ОСОБА_1 п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПК України не підтверджені відповідачем під час розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи та належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат протягом періоду, що перевірявся, визначається положеннями Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 (далі - Порядок №481).

Пунктом 1 Порядку №481 визначено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Підпунктом 5 п.6 Порядку №481 передбачено, що у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Згідно з пунктом 9 Порядку №481 дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Тобто, відповідно до встановленого для фізичної особи-підприємця порядку обліку доходів і витрат, для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб фізична особа - підприємець має встановити загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності. При цьому, підставою для обчислення фізичною особою - підприємцем загального оподатковуваного доходу та витрат є дані Книги обліку доходів і витрат за умови наявності документів щодо походження товару та документального підтвердження здійснених витрат. Ці самі дані використовуються фізичною особою - підприємцем при заповненні податкової декларації про майновий стан та доходи.

При цьому, з вищевикладених норм податкового законодавства слідує, що фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, відображає у складі доходу виручку у грошовій та негрошовій формі, при цьому до складу витрат має право включати витрати господарської діяльності, пов`язані з отриманням зазначеного доходу, за умови, що ці витрати пов`язані із реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг та підтверджені відповідними документами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На аркуші 8 Акту планової перевірки відповідачем зафіксовано: «Перевіркою встановлено неналежне ведення книги обліку доходів та витрат від 24.11.2017 року №24 (рядок 9 (сума чистого оподатковуваного доходу) не заповнювався, рядок 5 (реквізити документу, що підтверджують понесені витрати) та рядок 6 (сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг) заповнювались по даті придбання товару, а не зазначено витрати безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня) та від 24.02.2014 року №133 (рядки 7 (витрати на оплату праці), 8 (інші витрати, пов`язані з одержанням доходу) та 9 (сума чистого оподатковуваного доходу) не заповнювались, рядок 5 (реквізити документу, що підтверджують понесені витрати) заповнено частково та заповнено по даті придбання товару, а не зазначено витрати безпосередньо пов`язані з отриманням доходу, рядок 6 (сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг) заповнювався по даті придбання товару, а не зазначено витрати безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня), включення до декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та 2018 рік перекручених даних ФОП ОСОБА_1 (детальний опис у пп.2.2.2 та пп.2.2.3 розділу 2 акту перевірки), чим порушено п.177.2, п.177.4 та п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України».

Суд зазначає, що суть спору у цій справі полягає у правомірності формування підприємцем даних податкового обліку, зокрема доходів та витрат, а також їх документальне підтвердження. Питання щодо визначення позивачу сум податкових зобов`язань з ПДВ, військового збору, єдиного внеску та застосування штрафних (фінансових) санкцій за цими обов`язковими платежами є похідними від питання щодо його оподатковуваних доходів за 2016 та 2018 роки, оскільки безпосередньо пов`язані з розміром отриманих позивачем доходів.

Аналіз норм Податкового кодексу України та Порядку №481 дає підстави для висновку, що книга обліку доходів і витрат не дає достатніх підстав для підтвердження даних податкової звітності, оскільки заповнюється саме на підставі первинних документів. Немає первинних документів - відсутні підстави для здійснення в книзі обліку доходів і витрат запису про отриманий дохід та витрати, які пов`язані з отриманням такого доходу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі №440/3973/18.

Як було встановлено судом, матеріали справи містять достатній перелік належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують факт отримання ФОП ОСОБА_1 оподатковуваного доходу за перевіряємий період 2016 - 2018 років, а тому певні недоліки (дефекти) книги обліку доходів і витрат не вплинули на остаточний розрахунок чистого оподатковуваного доходу позивача за вказаний період.

З 03 серпня 2014 року набрав чинності Закон України від 31.07.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», яким на період до 01 січня 2015 року запроваджено військовий збір.

Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором. Так, відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором продовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, а саме: фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Відповідно до п.п.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема: для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Таким чином, з 01 січня 2015 року військовий збір сплачується з усіх доходів, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Згідно п.п.1.4 п.16-1 Підрозділу 10. Інші перехідні положення ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VII нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету із чистого доходу приватного підприємця здійснюється у порядку, встановленому Розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.1.6. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Кодексу.

Таким чином, оскільки судом встановлено відсутність порушень з боку позивача правильності визнання оподатковуваного доходу (чистого доходу), відображеного в податкових деклараціях, відповідно й відсутні порушення позивачем, відображені в Акті перевірки п.162.1 п.162, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.4, пп.1.5 та пп.1.6 п.16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо заниження ФОП ОСОБА_1 податкового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 343 889,66 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 5 статті 8 вказаного Закону визначено, що Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, оскільки судом встановлено відсутність порушень з боку позивача правильності визнання оподатковуваного доходу (чистого доходу), відображеного в податкових деклараціях, відповідно й відсутні порушення позивачем, відображені в Акті перевірки п.1 та п.4 ч.2 ст.6 та п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо заниження ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності в загальній сумі 239 338,97 грн.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Дотримання цього принципу, розкритого в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2020 року №, №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року та №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в загальній сумі 10 510 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення №117 від 15 квітня 2020 року на суму 10 135,00 грн. та квитанції №0.0..1 від 23.04.2020 року на суму 375,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2020 року №, №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року та №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірі 85 грн. за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». а

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. за порушення п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 343 889,66 грн., а також зараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85 972,42 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (всього 429 862,08 грн.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичним особами за результатами річного декларування на суму 4 126 675,86 грн., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 031 668,97 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (всього 5 158 344,83 грн.).

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 61 237,71 грн. за порушення п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.02.2020 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329 463,55 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52 від 06.04.2020 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720 164,81 грн. та 61 237,71 грн. штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 10 510,00 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано суддею 20 липня 2020 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.