Справа № 440/3415/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 липня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/3415/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 Олександра ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2020 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в якій просить визнати незаконною бездіяльність Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в тимчасовому невилученні 23 травня 2020 року посвідчення водія у громадянина України ОСОБА_5 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви, яка б відповідала вимогам пункту 4, 5 та 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме із зазначенням змісту позовних вимог і викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, обгрунтування порушення оскаржуваною бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (які саме норми чинного законодавства України були порушені Лохвицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області по відношенню до позивача).

Із наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали суду позивач отримав 10 липня 2020 року.

На виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року про залишення позовної заяви без руху позивачем надано заяву про усунення недоліків, яка згідно штемпу поштового відділення направлена до суду 16 липня 2020 року та надійшла безпосередньо 20 липня 2020 року.

У заяві на усунення недоліків позовної заяви позивач зазначив, що просить суд: визнати незаконною бездіяльність Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в тимчасовому невилученні 23 січня 2020 року посвідчення водія у громадянина України ОСОБА_5 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначив, що 23 січня 2020 року громадянин ОСОБА_5 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF та був в м. Лохвиця, Полтавської області на вул. Героїв України зупинений працівниками Лохвицького відділу поліції ГУНП в Полтавській області. Працівники поліції візуально установили, що ОСОБА_5 був в стані алкогольного сп`яніння, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 245528 від 23 січня 2020 року, але відповідачем не вилучено тимчасово у громадянина ОСОБА_5 посвідчення водія. Таким чином працівниками поліції проігноровано пункт 4 "Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія, талон на проходження державного технічного огляду і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення". У подальшому, 01 травня 2020 року приблизно о 23:10 годині громадянин ОСОБА_5 із хуліганських спонукань грубо порушуючи правила дорожнього руху свідомо збив собаку доньки позивача, чим спричинив їй моральну та матеріальну шкоду. Таким чином події, які відбулися 23 січня 2020 року та 01 травня 2020 року мають прямий зв`язок, оскільки бездіяльність відповідача призвела до наслідків, які трапилися 01 травня 2020 року, оскільки ОСОБА_5 юридично не мав підстав для керування автомобілем, а фактично у нього це право існувало. Так, за приписами "Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія, талон на проходження державного технічного огляду і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення" ОСОБА_5 23 січня 2020 року повинен був отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортим засобом строком до 22 квітня 2020 року, отже 01 травня 2020 року ОСОБА_5 юридично повинен був бути позбавлений права керування автомобілем.

Розглянувши заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. "Порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес": - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Відповідно до офіційного тлумачення частини першої статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп: частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21 грудня 2010 року, №45783/05).

За змістом позовної заяви позивач пов`язує порушення прав особи в інтересах якої пред`явлено позовну заяву із бездіяльністю Лохвицького відділу поліції в Полтавській області, яка на його думку пов`язана із невилученням у громадянина ОСОБА_5 посвідчення водія.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень , і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

За змістом позовної заяви та заяви від 20 липня 2020 року вимоги позивача стосуються правовідносин які виникли 23 січня 2020 року між громадянином ОСОБА_5 та працівниками Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та фактично звернуті до третіх осіб.

Як вбачається із поданої позовної заяви та заяви від 20 липня 2020 року, позивач фактично пов`язує подію, яка сталася 23 січня 2020 року із подією, що сталася 01 травня 2020 року, однак за змістом позовної заяви неможливо встановити, які публічно-владні управлінські функції здійснював Лохвицький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відносно особи в інтересах якої звернувся позивача та якими діями (бездіяльністю) чи рішеннями порушено саме права, свободи та інтереси Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області такої особи в межах правовідносин, які сталися 23 січня 2020 року та які стосуються громадянина ОСОБА_5 та працівниками Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Зміст позову та заяви від 20 липня 2020 року на не містять нормативно-правового обґрунтування вимог позивача щодо порушення рішеннями, діями чи бездіяльністю його прав, свобод та інтересів, зокрема, не містять обґрунтування, які саме норми чинного законодавства України були порушені Лохвицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області по відношенню до позивача.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною п`ятою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України імперативно встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 до Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко