Справа № 490/4176/20
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/309/2020 Справа № 490/4176/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

20 липня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі судового засідання Дудник Г.С.,

за участю представника позивача Мальченко К., відповідача ОСОБА_1 та його представника адвокатат Вишневського А.А., перекладача Ехвая І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Центрального районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

встановив:

09.07.2020 року Центральний районний відділ в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 08.07.2020 року співробітниками УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України біля будинку № 173 по проспекту Центральному в м. Миколаєві був виявлений громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого був відсутній документ, що надає право на законних підставах перебувати на території України.

Позивач вказує, що відповідно до інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув кордон України 18.04.2019 року. Зі слів Відповідача він прибув на територію України з приватною метою.

Позивач вказує, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні. Іноземець неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства.

Позивач вказує, що стосовно відповідача було складено протокол ММК № 000019 від 11.07.1983 року за ч. 2 ст. 263 КУпАП.

Позивач вказує, що 16.07.2019 року УДМС України в Сумській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Грузії ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 17.07.2019 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді від 10.07.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав, просила про його задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 ( за участю перекладача) просив відмовити в задволенні позову , оскільки має бажання самостійно виїхати в Турцію, проте працівники миграційної служби вилучили у нього паспортний документ громаднина Грузії, отже якщо йому поернуть паспорт він зобовязується самостійно добровільно виїхати з України. Зазначив, що йому нічого не було відомо про рішення про його примусове повернення , прийняте в м.Суми в липні 2019 року, він чекав на судове засідання, суд неодноразово відкладався. Потім він вимушений був лікуватися через хворобу - цукровий діабет І типу, а в подальшому не зміг виїхати через пандемію коронавірусу. До цього часу він багаторазово приїзжав в Україну до родичів і ні разу не порушував режим перебування. Він не загрожує безпеці громадян України, не вичняв на території України правопорушень і не має наміру їх вчиняти.

Представник відповідача адвокат Вишневський А.А. в судовому засіданніпросив відмовити у задоволенні позову , оскільки відповідач сам не заперечує проти добровільного самостійного виїзду за межі України, а на теперішній час він просто опинився в складнихї життєвих умовах, не навмисно порушивши строк перебування в Україні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно рішення УДМС України в Сумській області від 16.07.2019 року, примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України до 17 липня 2019 року.

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 про те, що йому повідомлено , що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців прийнято рішення про його примусове видворення він зобов`язується не пізніше 17 липня 2019 року залишити територію України.

Відповідно до листа УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України від 08.07.2020 року за вихідним № 1820/58/113/01-2020, 08.07.2020 року о 02 годині 10 хвилин біля будинку 173 по проспекту Центральному в м. Миколаєві було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого був відсутній документ, що дає право перебування на території України.

Згідно рішення Центрального РВ м. Миколаєва УДМС України в Миколаївській області від 08.07.2020 року, поміщено до ДП «Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою з`ясування всіх обставин правопорушення, встановлення правового статусу іноземців та подачі адміністративного позову до суду щодо примусового видворення.

Про затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 повідомлено Посольству Грузії в Україні того ж дня.

Згідно протоколу про адміністративне затримання серії ММК № 000019, 08.07.2020 року о 04 год. 05 хв. у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано на 72 години з метою притягнення до адміністративної відповідальності, з`ясування підстав правопорушення та подачі адміністративного позову.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР ММК 000531 від 08.07.2020 року, 08.07.2020 року о 04:05 за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 173 співробітниками УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України був виявлений та доставлений до приміщення Центрального РВ УДМС України в Миколаївській області громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив чинне законодавство, а саме проживає без документів, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 3, ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН ММК 000530 від 08.07.2020 року, на громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 060,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пояснень громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зроблено переклад ОСОБА_4 , ОСОБА_1 перебував у близьких відносинах з громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб з якою було зареєстровано в 2014 році, а згодом розірвано. Коли саме шлюб було розірвано відповідач не знає, цей шлюб вона розірвала за власної ініціативи. В інших родинних відносинах з громадянами України відповідач не перебуває. За межами України життю, здоров`ю, свободі та іншій безпеці відповідача нічого не загрожує, крім як в Грузії . В Грузії батько відповідача був злодієм в законі, на теперішній час в Грузії проводиться політичне та іншого роду переслідування родичів таких осіб. На сьогоднішній день відповідач бажає проживати в Туреччині. З останнього свого візиту в Україну - з 18.04.2019 року перебуває тут вимушено, оскільки планував візит до знайомих. Далі планує покинути територію України з метою постійного проживання у Швеції, проте на початку літа 2019 року він загубив свій паспорт громадянина Грузії для виїзду закордон, а далі мала місце подія всесвітньої пандемії, що ускладнила процес оформлення паспорта. Крім того, він намагався звернутись до посольства Грузії з метою відновлення паспорту, проте йому стало погано, що завадило йому оформити документ. Відповідач зазначає, що не порушував правил перебування іноземних громадян на території України, так як дане порушення сталось через втрату ним паспорта для виїзду закордон.

Згідно листа ГУ ДМС України в Харківській області від 07.07.2020 року, за обліками ГУ ДМС України в Харківській області значиться громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у зв`язку з возз`єднанням сім`ї 15.09.2015 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , терміном дії до 14.09.2016 року; 02.1.2016 року - посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 , терміном дії до 02.11.2017 року. Вказані посвідки на ім`я громадянина Грузії ОСОБА_1 є недійсним у зв`язку з закінченням терміну дії посвідок.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 липня 2020 року частково задволено позов Центрального районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про затримання іноземця. Затримано громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до Державної установи "Миколаївський пункт тимчасового перебуванн іноземців та осіб без громадянства , які незаконно перебувають в Україні " з метою забезпечення виконання рішення сууд щодо примусового видворення за межі України на строк чотири місяці.

Матекріалами справи підтверджується, що за строк перебування в Україні , відповідач не звертався в установленому законом порядку до відповідних органів держави України з зявою про надання йому захисту, статусу біженця.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.6 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Право органів виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України звертатися до адміністративного суду з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України передбачено ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та ст. 289 КАС України, якою також визначені особливості розгляду судом таких спорів та особливості апеляційного оскарження рішень у таких справах.

Згідно ч.1 ст.288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. . Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з п.14 ч.1 наведеної статті нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Подібну правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №359/8674/16-а та від 28 лютого 2019 року у справі №754/2198/17.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено перелік обставин, за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає.

Обставин, визначених ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено.

Доказів на підтвердження законності перебування відповідача на території України, суду надано не було.

Враховуючи, що громадянин Грузії ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, документи для легалізації свого перебування в Україні або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, в органи міграційної служби не звертався, приймаючої сторони, близьких родичів та власного житла в Україні не має, доказів щодо наявності місця роботи та офіційних джерел доходу в Україні не надав, рішення про його примусове повернення від 16 липня 2019 року відповідачем у встановлений строк не виконано без зазначення жодних поважних причин ( адже суду відповідачем не надано жодних доказів перебування ним тривалий час на лікуванні, доказів звернення його до посольства Грузії для поновлення втраченого паспортного документу) , що свідчить про його ухилення від його виконання, суд доходить висновку про наявність підстав для примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Натомість, в рамках спірних правовідносин судом встановлено факт дотримання позивачем положень відповідних нормативно-правових актів, а також наявність достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури його видворення, оскільки рішення начальника Управління УДМС України в Сумській області від 16 липня 2019 року про примусове повернення громадянина Грузії ОСОБА_1 самостійно відповідачем у встановлений строк та до моменту його затримання 08 липня 2020 року виконано не було, натомість жодних поважних причин його невиконання, або наявності обставин щодо можливості застосувати до нього ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідачем не наведено.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Також суд враховує, що в зв`язку з певними обмеженнями пересування через пункти пропуску через державний кордон в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 ( підпункт 1 пункт 1 Рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 13.03.2020, введеного в дію Указом Президента від 13.03.2020 №87/2020) забезпечити процедуру негайного видворення відповідача є значно ускладненим, також враховуючи скорочені строки апеляційного перегляду за вказаною категорією справ (10 днів на подання апеляційної скарги на судове рішення з дня його проголошення та 10 денний строк розгляду справи судом апеляційної інстанції), суд не вбачає підстав для звернення рішення суду до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 288 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов Центрального районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.А. Гуденко