Справа № 320/3044/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року № 320/3044/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Лубянській Д.С.,

за участі:

представника позивача - Борецької О.Л.,

представника відповідача - Павлюка Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маревен Фуд Європа" до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області, Білоцерківського управління Державної казначейської служби України в Київській області, Державної казначейської служба України про визнання протиправною бездіяльність

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Маревен Фуд Європа" з позовом до Головного Управління ДПС України у Київській області (відповідач-1), Білоцерківського управління Державної казначейської служби України в Київській області (відповідач-2), Державної казначейської служби України (відповідач-3), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області щодо невнесення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Маревен Фуд Європа» (; 09113, Київська обл. м. Біла Церква, вул. Офіцерська, буд.1) про повернення суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі декларацій з податку на додану вартість за травень, червень, серпень-грудень 2011 року та січень 2012 року на загальну суму 421281,35 грн,

- стягнути з Державного бюджету України через Білоцерківське управління Державної

казначейської служби України Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маревен Фуд Європа» (; 09113, Київська обл. м. Біла Церква, вул. Офіцерська, буд.1) заборгованість бюджету з повернення суми бюджетного

відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 421 281,35 грн та пеню за період з 25.04.2013 по 31.03.2020 у розмірі 561 347,59 грн,

- зобов`язати Державну казначейську службу України забезпечити здійснення контролю за виконанням Білоцерківським управління Державної казначейської служби України Київської області обов`язку з перерахування заборгованості бюджету з повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 421281,35 грн та пені у розмірі 561347,59 грн на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Маревен Фуд Європа» (; 09113, Київська обл. м. Біла Церква, вул. Офіцерська, буд.1).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі №2а-3745/12/1070, яка набрала законної сили 10.04.2013, підтверджено право ТОВ "Маревен Фуд Європа" на отримання бюджетного відшкодування ПДВ та достовірність розрахунку суми ПДВ до відшкодування у розмірі 421281, 35 грн, заявленої в податкових деклараціях з ПДВ за травень-червень 2011 року, серпень-грудень 2011 і січень 2012 року. Проте, не зважаючи на наявне судове рішення, податковим органом у порушення вимог пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України не виконано обов`язку щодо надання висновку про суму податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, внаслідок чого позивач не отримав передбаченого бюджетного відшкодування та вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідач-1 з позовом не погодився, подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що починаючи з 01 квітня 2017 року змінено порядок відшкодування податку на додану вартість, тому обсяг невідшкодованого податку на додану вартість вноситься до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (Тимчасового реєстру), а потім повертається платникам у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до такого реєстру. Також зазначив, що оскільки на момент розгляду справи сума бюджетного відшкодування позивачеві не повернута, вимоги про стягнення пені контролюючий орган вважає передчасними.

Відповідачі 1 та 2 своїм правом, передбаченим статтею 162 не скористались, із заявами по суті справи до суду не звернулись.

Ухвалою суду від 08.4.2020 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 07.07.2020, прибули представник позивача та представник відповідача-1. Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, із заявами або клопотаннями до суду не звертались.

Представник позивача у ході судового засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, представник ГУ ДПС у Київській області проти позову заперечував, наполягав на відмові у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маревен Фуд Європа" зареєстровано юридичною особою 21.11.2007, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 1 074 10 0000 027797.

Позивач у 2011 та 2012 роках, керуючись п. 200.7. ст. 200 Податкового кодексу України у редакції, що була чинна станом на час подачі податкової звітності, подавав податкову звітність з податку на додану вартість, відповідно до якої заявив про своє право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ шляхом його перерахування на поточний рахунок у розмірі 421 281,35 грн за період травень 2011 року, червень 2011 року, серпень-грудень 2011 року та січень 2012 року.

Судом встановлено, що 26.06.2012 Білоцерківською об`єднаною державною податковою інспекцією Київської області Державної податкової служби було складено акт №1659/15-4/35591588 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Маревен Фуд Європа" щодо дотримання вимог податкового законодавства з питань достовірності підтвердження господарських взаємовідносин з контрагентами, відповідно до якого податковим органом було встановлено безпідставне визначення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку по деклараціям з ПДВ за травень-червень 2011 року, серпень 2011 - січень 2012 року на загальну суму 421 281,35 грн.

06 липня 2012 року на підставі Акту перевірки було видане податкове повідомлення-рішення №13/ про зменшення суми бюджетного відшкодування на суму 421 281.35 грн. та донарахування штрафних санкцій у розмірі 299 763,64 грн.

26 вересня 2012 постановою Київського окружного адміністративного суду у справі №2а-3745/12/1070 податкове повідомлення-рішення було визнане протиправним та скасоване. Постанова Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 була залишена у силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України 20 листопада 2014 року.

Таким чином, право ТОВ "Маревен Фуд Європа" на отримання суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 421 281,35 грн підтверджено у судовому порядку.

Оскільки контролюючим органом не виконано обов`язок щодо вчинення дій на повернення позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень-червень 2011 року, серпень-грудень 2011 і січень 2012 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних відносин) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість встановлені статтею 200 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39, у чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 39).

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, яким внесені зміни, зокрема до статті 200 Податкового кодексу України. Вказаним законом змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який вже не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту "ґ " пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України).

Пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок), який набрав чинності 01 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку податковий орган вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого податковим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі податкового органу на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку (абзац 2 пункту 7 Порядку).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними податковими органами податкових декларацій з податку на додану вартість або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

У разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

З 01 квітня 2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження.

Таким чином, після набрання чинності Порядком, тобто з 01 квітня 2017, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум податкового органу для перерахування на рахунки платника податку.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05.05.2018 в справі № 822/2703/17.

Судом зазначає, що процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень податкового органу від 06.07.2012 №13/ та №1277/ закінчилася 10.04.2012, в день набрання законної сили ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №2а-3745/12/1070.

Аналізуючи у сукупності вказані норми права та зібрані судом по справі докази, суд дійшов висновку про те, що у позивача наявне право на отримання сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 421821,35 грн, нараховану за період травень-червень 2011 року, серпень-грудень 2011 і січень 2012 року.

Натомість станом на дату подання даного позову узгоджена суми бюджетного відшкодування не повернута позивачу.

У контексті з наведеним суд враховує те, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує, що поняття «майно» у першій частині ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява №33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, § 35).

Також Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Тобто, податкове законодавство передбачає право платника податку на додану вартість на повернення суми бюджетного відшкодування, платник податку у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість, що охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що такий спосіб захисту, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведе до ефективного відновлення права платника податків, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через Білоцерківське управління Державної казначейської служби України Київської області на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 12.02.2019 № 11-778апп18.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України пені в сумі 561347,59 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 200.23 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд звертає увагу, що пеня за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість повинна бути розрахована з облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення такої пені.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі К/9901/5878/18 (825/1835/15-а).

При визначенні суми пені, яка підлягає стягненню з держави на користь позивача за порушення строків повернення бюджетного відшкодування, суд звертає увагу на те, що з синтаксичного тлумачення пункту 200.23 статті 200 ПК вбачається, що при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені, включаючи день погашення. Отже, облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Наданий позивачем розрахунок пені за період з 25.04.2013 по 31.03.2020 в сумі 561347,59 грн перевірено судом, при цьому відповідачами не спростовано, а про наявність помилкових визначень у розрахунку не повідомлено.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Водночас, не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Державну казначейську службу України забезпечити здійснення контролю за виконанням Білоцерківським управління Державної казначейської служби України Київської області обов`язку з перерахування заборгованості бюджету з повернення суми бюджетного відшкодування, оскільки не відповідає принципам та завданням адміністративного судочинства та має ознаки передчасності.

Окрім цього, позивач у прохальній частині позову просив суд зобов`язати відповідача-2 та відповідача-3 надати у місячний термін звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, та має застосовуватися у виключних випадках.

При цьому, судом встановлено, що позовні вимоги позивача не містять вимоги зобов`язального характеру, яка пов`язана із вчиненням певних дій відповідачем-2 та відповідачем-3 у разі набрання рішенням законної сили та необхідності, у разі не вчинення таких дій, вжиття судом заходів судового контролю.

За таких обставин, судом не виявлено підстав для встановлення судового контролю

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності своїх рішень.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідачів, а відтак позовні вимоги вважає такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Київській області, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Білоцерківське управління Державної

казначейської служби України Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маревен Фуд Європа» () заборгованість бюджету з повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 421 281 (чотириста двадцять одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн 35 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маревен Фуд Європа» () пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 25.04.2013 по 31.03.2020 у розмірі 561 347 (п`ятсот шістдесят одна тисяча триста сорок сім) грн 59 грн

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маревен Фуд Європа» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Київській області () судовий збір у розмірі 10703 (десять тисяч сімсот три) грн 51 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 21 липня 2020 р.