Справа № 360/2293/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2293/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 12 червня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі - відповідач, ГУ МВСУ у Луганській області), в якому позивач просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби, а саме: за вересень 2015 року - 401,00 грн; за жовтень 2015 року - 401,00 грн; за листопад 2015 року - 114,15 грн.

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження служби, а саме: за вересень 2015 року - 401,00 грн; за жовтень 2015 року - 401,00 грн; за листопад 2015 року - 114,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 25 грудня 2006 року позивач, проходив службу в ОВС України. На підставі наказу ГУМВСУ у Луганській області від 06 листопада 2015 року № 399 о/с позивача звільнено зі служби з ОВС.

Під час проходження служби та на час звільнення з неї позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 12 листопада 2014 року по 06 листопада 2015 року. На звернення до відповідача від 30 квітня 2020 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період, позивач отримав відповідь від 27 травня 2020 року № ВДЗ/120, в якій відповідач повідомив, що правові підстави для нарахування та виплати індексації грошових доходів особам рядового і начальницького складу ОВС з жовтня 2014 року по листопад 2015 року відсутні. Також повідомлено, що відповідно до довідки УФЗБО від 26 травня 2020 року № 424/111/22-2020 за період проходження позивачем служби в ГУ МВСУ у Луганській області за період з 12 листопада 2014 року по 06 листопада 2015 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про індексацію доходів населення», а також Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. Відповідно до довідки УФЗБО від 26 травня 2020 року № 424/111/22-2020, позивач призначений на посаду 28 лютого 2015 року, право на індексацію заробітної плати для «базового» лютого 2015 року вперше настало у вересні, жовтні та листопаді 2015 року та складало 29,10 %. Відповідно прожитковий мінімум 1378*29,10%= 401,00 гривень - сума індексації. Тобто за вересень та жовтень 2015 року позивач не отримав індексацію заробітної плати у сумі 802,00 грн. У листопаді 2015 року пропорційно відпрацьованому часу, а саме 6 робочих днів, сума індексації складає 401,00 грн/21 робочий день*6 робочих днів = 114,57 грн.

На підставі зазначеного просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження служби, а саме: за вересень 2015 року - 401,00 грн; за жовтень 2015 року - 401,00 грн; за листопад 2015 року - 114,15 грн.

Ухвалою від 17 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 21-22).

Від представника ГУ МВСУ у Луганській області 26 червня 2020 року за вх. № 25251/2020 надійшов відзив на позов, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 28-30).

Позивачем до позову взагалі не надано будь яких доказів на обґрунтування своїх вимог, а саме інформації щодо зміни індексу споживчих цін, які надають право позивачу на індексацію грошового забезпечення у спірний період, тому вимоги позивача носять лише декларативний характер.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

В свою чергу, відповідно до листа Міністерства фінансів України від 24 червня 2015 року № 31-09010-09-8/21023 та доручення ГУМВСУ у Луганській області від 26 серпня 2015 року № 330 «Про тимчасове припинення нарахування та виплати індексації грошових доходів» у зв`язку з обмеженим фінансуванням видатків на оплату праці, враховуючи вимоги статті 103 КЗпП України щодо попередження працівників не пізніш як за два місяці до запровадження нових умов оплати праці, та за особистою згодою співробітників органів ГУМВСУ у Луганській області припиняється нарахування та виплата індексації.

На виконання вищезазначеного направлено лист ГУМВСУ у Луганській області від 27 серпня 2015 року № ВДЗ/2562 «Про індексацію грошових доходів» до органів та підрозділів ГУМВСУ у Луганській області для проведення роз`яснювальної роботи серед особового складу. Так, 07 вересня 2015 року на адресу керівництва ГУМВСУ у Луганській області надійшла заява від ОСОБА_1 з проханням не нараховувати та не сплачувати йому індексацію грошового забезпечення з 01 вересня 2015 року, що свідчить про добровільну відмову позивача від нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди часу проходження служби, а саме за вересень, жовтень, листопад 2015 року.

Отже правові підстави для нарахування та виплати індексації грошових доходів ОСОБА_1 за періоди часу проходження служби, а саме за вересень, жовтень, листопад 2015 року у відповідача відсутні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

Згідно з копіями виданих на ім`я позивача паспорта громадянина України, картки платника податків, посвідчення УБД встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій зареєстроване місце проживання: 94505, Луганська область, місто Хрустальний (Красний Луч) (арк. спр. 6-9, 10, 14).

З копій виданих на ім`я позивача трудової книжки від 05 лютого 2004 року АК № 636718 (арк. спр. 11), витягу з наказу ГУ МВСУ у Луганській області від 06 листопада 2015 року № 399 о/с (арк. спр. 40), довідки про проходження служби (арк. спр. 41) судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 25 грудня 2006 року по 06 листопада 2015 року на посадах атестованого складу, зокрема з 28 лютого 2015 року на посаді інспектор-черговий чергової частини спеціальної роти судової міліції «Грифон», підпорядкованої ГУМВСУ у Луганській області, звільнений 06 листопада 2015 року за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з довідками ГУ МВСУ у Луганській області від 26 травня 2020 року № 424/111/22-2020, від 23 червня 2020 року № 507/111/22-2020 з вересня по листопад 2015 року індексація грошового забезпечення позивача не здійснювалась (арк. спр. 12, 33).

Як слідує з листа ГУ МВСУ у Луганській області від 24 червня 2020 року № 9/171, відповідно до листа Міністерства фінансів України від 24.06.2015 № 31-09010-09-8/21023 та доручення ГУ МВСУ у Луганській області від 26.08.2015 № 330 «Про тимчасове припинення нарахування та виплати індексації грошових доходів» у зв`язку з обмеженим фінансуванням видатків на оплату праці, враховуючи вимоги статті 103 КЗпП України щодо попередження працівників не пізніш як за два місяці до запровадження нових умов оплати праці, за особистою згодою співробітників органів ГУ МВСУ у Луганській області припиняється нарахування та виплата індексації. На виконання викладеного та на підставі заяви ОСОБА_1 щодо прохання не враховувати та не сплачувати індексації з 01 вересня 2015 року УФЗБО припинило нараховувати індексацію з 01 вересня 2015 року (арк. спр. 32).

На підтвердження обставин, вказаних у листі до матеріалів справи надано копії: листа Міністерства фінансів України від 24.06.2015 № 31-09010-09-8/21023, доручення ГУ МВСУ у Луганській області від 26.08.2015 № 330 «Про тимчасове припинення нарахування та виплати індексації грошових доходів», лист ГУ МВСУ у Луганській області від 27.08.2015 № ВДЗ/2562, а також заяву ОСОБА_1 від 07 вересня 2015 року з проханням з 01 вересня 2015 року не нараховувати та не сплачувати йому індексацію грошових доходів населення (арк. спр. 35, 36, 37-38, 39).

Згідно з довідкою ГУ МВСУ у Луганській області без дати та без номера щодо розрахунку суми невиплаченої індексації грошового забезпечення колишньому співробітнику ГУ МВСУ у Луганській області ОСОБА_1 , базовий індекс інфляції грудень 2014 року, сума індексації за вересень 2015 року складає 552,58 грн, за жовтень 2015 року 552,58 грн, за листопад -110,52 грн, всього 1215,68 грн (арк. спр. 34).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР) основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно із статтею 33 Закону № 108/95-ВР в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За визначенням статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону № 1282-XII визначено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Частиною другою статті 6 Закону № 1282-XII визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 8 Закону № 1282-XII перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078) індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (абзац 1).

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії (абзац 2).

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац 5).

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 6).

У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу (абзац 7).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац 1).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац 2).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З вищевикладеного слідує, що індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.

Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою статтею 33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати (грошового забезпечення). Як складова належної працівникові заробітної плати індексація спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

З огляду на наведене, звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування та виплати (стягнення) сум індексації оплати праці (грошового забезпечення) не обмежуються строками звернення до суду, визначеними статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників, тому посилання відповідача на відмову позивача від проведення індексації його грошового забезпечення суд відхиляє як безпідставні.

Твердження відповідача, що припинення проведення індексації з вересня 2015 року сталося у зв`язку з обмеженим фінансуванням видатків на оплату праці з посиланням на лист Міністерства фінансів України від 24.06.2015 № 31-09010-09-8/21023, як на підставу припинення проведення індексації, суд оцінює критично та зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет» Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Відповідно до пункту 14 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Тобто, зазначеними нормами не скасовано процедуру проведення індексації грошових доходів населення, а лише вказано, що у подальшому вона буде проводитись згідно з особливим порядком, який повинен бути затверджений постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до пункту 8 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 446/2011, Мінфін України у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Нормативно-правові акти Мінфіну України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Нормативно-правові акти Мінфіну України підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Нормативно-правові акти Мінфіну України, видані у межах його повноважень, обов`язкові до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Разом з ти, листи - роз`яснення вищих за рангом органів не мають юридичної сили. Листи органів влади не містять нових правових норм і не підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України. Вони мають лише роз`яснювальний та рекомендаційний характер, тому їх не можна вважати нормативно-правовими актами.

Таким чином, лист Міністерства фінансів України від 24.06.2015 № 31-09010-09- 8/21023 не належить до нормативно-правових актів Міністерства фінансів України та має лише роз`яснювальний та рекомендаційний характер.

Твердження відповідача про відсутність фінансування на проведення індексації грошового забезпечення у спірному періоді, суд вважає необґрунтованими та відхиляє з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно та всупереч вимог чинного законодавства не здійснювалася індексація грошового забезпечення позивача у вересні-листопаді 2015 року.

Що стосується обрахунку суми індексації за спірний період, наведеного позивачем у позовній заяві та відповідачем у довідці без дати та без номеру, суд зазначає таке.

Так, як слідує з довідки про проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з 25 грудня 2006 року по 06 листопада 2015 року на посадах атестованого складу, позивач згідно з наказом ГУ МВСУ у Луганській області від 25 лютого 2015 року № 63 о/с призначений на посаду інспектора-чергового чергової частини спеціальної роти судової міліції «Грифон», підпорядкованої ГУМВСУ у Луганській області, з якої звільнений 06 листопада 2015 року. Також, згідно з довідкою ГУ МВСУ у Луганській області від 26 травня 2020 року № 424/111/22-2020 про доходи позивача у лютому 2015 року, через перехід на нову посаду, підвищилося грошове забезпечення позивача.

Суд, керуючись положеннями пункту 5 Порядку № 1078, погоджується з твердженнями позивача, що базовим місяцем для проведення індексації його грошового забезпечення є лютий 2015 року, а не грудень 2014 року як визначено відповідачем у вказаній довідці.

Відповідно, суд погоджується й з твердженнями позивача, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з березня 2015 року - з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

За обрахунком, здійсненим у відповідності з положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078, сума індексації грошового забезпечення позивача за вересень 2015 року складає 401,00 грн, за жовтень 401,00 грн, за листопад (за 6 робочих днів) 114,57 грн.

Таким чином, суд погоджує розрахунок суми індексації, здійснений позивачем та відхиляє як необґрунтований розрахунок відповідача.

Також, заважаючи на розрахунок, наведений позивачем у мотивувальній частині позову, судом встановлено, що у позовних вимогах в частині зазначення суми індексації за листопад 2015 року позивачем допущено описку. Так, правильною є сума 114,57 грн, а не 114,15 грн, як вказує позивач.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16, код за ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за вересень 2015 року в сумі 401,00 грн; за жовтень 2015 року в сумі 401,00 грн; за листопад 2015 року в сумі 114,57 грн.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вересень 2015 року в сумі 401,00 грн; за жовтень 2015 року в сумі 401,00 грн; за листопад 2015 року в сумі 114,57 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова