Справа № 580/3214/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3214/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (повний текст виготовлено 26 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради, Міського голови м. Сміли ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Сміли ОСОБА_4 №195-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження від 11.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради»;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Сміли ОСОБА_4 №196-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження №192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1 із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12.09.2019»;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Сміли ОСОБА_4 №197-к від 12.09.2019 «Про звільнення позивача із посади радника міського голови із 12.09.2019 відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України»;

- поновити позивача на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області із 12.09.2019;

- стягнути із виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

- рішення в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Сміли ОСОБА_4 №196-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження №192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1 » із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12.09.2019».

Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Сміли ОСОБА_4 №197-к від 12.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 із посади радника міського голови із 12.09.2019 відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12.09.2019.

Стягнуто з виконавчого комітету Смілянської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 60 154 (шістдесят тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць 10984 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 68 коп., - допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також закрити провадження в частині позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що міський голова м. Сміли приступив до своїх повноважень з 12.09.2019 року внаслідок поновлення на посаді постановою Верховного Суду від 11.09.2019 року. З`ясувавши, що начальника відділу діловодства, контролю та звернення громадян ОСОБА_2 було звільнено в період її перебування на лікарняному, тобто з порушенням вимог законодавства, то з метою захисту порушених прав особи міським головою було видано розпорядження №195-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження від 11.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради».

У зв`язку з поновленням на посаді начальника відділу ОСОБА_2., міським головою було видано розпорядження №196-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження №192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1 із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12.09.2019». При цьому, відповідач вважає, що ОСОБА_1 не приступила до виконання своїх посадових обов`язків начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян з 12.09.2019 року.

В подальшому, 12.09.2019 міським головою було видано розпорядження №197-к «Про звільнення позивача із посади радника міського голови із 12.09.2019» відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

22 червня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Смілянської міськради XIII сесії VII скликання від 1 березня 2016 року №13-1/VІІ «Про дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_4 » достроково припинені повноваження міського голови ОСОБА_4 .

У зв`язку з достроковим припиненням повноважень Смілянського міського голови ОСОБА_4, його повноваження виконував секретар міської ради ОСОБА_7

03.06.2019 ОСОБА_1 на підставі розпорядження №129-к від 03.06.2019 призначена на посаду радника міського голови міста Сміли, їй присвоєно восьмий ранг посадової особи місцевого самоврядування та цього ж дня нею прийнята присяга посадової особи органу місцевого самоврядування.

10.09.2019 розпорядженням секретаря міської ради ОСОБА_7. №186-к від 10.09.2019 звільнено ОСОБА_2 з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян за систематичне невиконання обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 ОСОБА_1 переведено з посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян з 12.09.2019.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №703/914/16-а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 скасовано та залишено в силі постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 23.06.2016, якою поновлено ОСОБА_4 на посаді міського голови м. Сміла Черкаської області.

12.09.2019 ОСОБА_4 12.09.2019 видав розпорядження №194-к, згідно з яким приступив до виконання повноважень міського голови м. Сміла.

Розпорядженням міського голови міста Сміли ОСОБА_4 №195-к від 12.09.2019 скасовано розпорядження від 11.09.2019 №186-к «Про звільнення ОСОБА_2 » та на підставі цього розпорядження міським головою ОСОБА_4 видано розпорядження №196-к від 12.09.2019 про скасування розпорядження «Про переведення ОСОБА_1 ».

Також міським головою ОСОБА_4 видано розпорядження № 197-к від 12.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади радника міського голови з 12.09.2019 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи розпорядження відповідача протиправними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України №2493-III від 07.06.2001 «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до статтей першої, другої вищевказаного Закону, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею третьою Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

За змістом статті сьомої Закону України №2493-III, на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила службу в органі місцевого самоврядування - Смілянській міській раді.

03.06.2019 на підставі розпорядження №129-к від 03.06.2019 позивач була призначена на посаду радника міського голови міста Сміли, їй присвоєно восьмий ранг посадової особи місцевого самоврядування та цього ж дня нею прийнята присяга посадової особи органу місцевого самоврядування.

10.09.2019 розпорядженням секретаря міської ради ОСОБА_7. №186-к від 10.09.2019 звільнено ОСОБА_2 з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян за систематичне невиконання обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ст. 40 КЗпП України).

На підставі розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 ОСОБА_1 переведено з посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян з 12.09.2019.

Також, в матеріалах особової справи ОСОБА_1 , оригінал якої було надано суду апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, міститься заява ОСОБА_1 на ім`я секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. про переведення її на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян Виконавчого комітету Смілянської міської ради як таку, що зарахована до кадрового резерву на цю посаду.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що з огляду на норми трудового законодавства, відповідно до розпорядження №192-к від 11.09.2019 ОСОБА_1 вважається такою, що переведена з посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян саме з 12.09.2019.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що всі розпорядження, видані секретарем міської ради ОСОБА_7. як виконуючим обов`язки міського голови після поновлення на посаді міського голови ОСОБА_4 є незаконними та такими, що видані з перевищенням повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Смілянської міськради XIII сесії VII скликання від 1 березня 2016 року №13-1/VІІ «Про дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_4 » достроково припинені повноваження міського голови ОСОБА_4 .

У зв`язку з достроковим припиненням повноважень Смілянського міського голови ОСОБА_4, його повноваження виконував секретар міської ради ОСОБА_7

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №703/914/16-а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 скасовано та залишено в силі постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 23.06.2016, якою поновлено ОСОБА_4 на посаді міського голови м. Сміла Черкаської області.

12.09.2019 ОСОБА_4 12.09.2019 видав розпорядження №194-к, згідно з яким приступив до виконання повноважень міського голови м. Сміла.

Таким чином, ОСОБА_4 приступив до виконання повноважень міського голови м. Сміла саме з 12.09.2019 року, що також було підтверджено як представником Виконавчого комітету Смілянської міської ради Роспотнюком В.О. у відзиві на позовну заяву від 27.11.2019 року за вх. № 27567/19, так і представником Міського голови м. Сміли ОСОБА_4. Журідою А.О. у відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у секретаря міської ради ОСОБА_7 на видання розпоряджень як виконуючого обов`язки міського голови м. Сміла 11.09.2019 року є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У рішенні Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів Верховної Ради України (справа про акти органів Верховної Ради України) від 23.06.1997 року № 3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

Ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1 -зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Як вбачається з розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1. », останнє стосується конкретно визначеного суб`єкта - ОСОБА_1 , тобто є актом індивідуальної дії.

Згідно підпункту 19 частини першої статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Так, юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права.

Вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів. Також, нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію.

Окрім того, нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

З огляду на вищенаведені положення КАС України та загальновідомі ознаки нормативно-правового й індивідуального актів, розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 щодо переведення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян є саме актом індивідуальної дії, оскільки:

- видане виконуючим обо`язки міського голови м. Сміла у результаті застосування вказаних у заголовку рішення норм права - ч. 2, п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»;

- не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи щодо переведення на іншу посаду (начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян) ОСОБА_1 ;

- не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямований на припинення та виникнення конкретних правовідносин щодо переведення на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян ОСОБА_1 ;

- не розрахований на багаторазове застосування.

Більше того, колегія суддів наголошує, що вищевказане розпорядження №192-к є актом індивідуальної дії, котрий свою дію вичерпав фактом його виконання.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 щодо переведення ОСОБА_1 не виконано, оскільки правовідносини, які випливають з його змісту не виникли, так як ОСОБА_1 не приступила до виконання посадових обов`язків начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, безпосередньо в самому тексті розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 визначено, що ОСОБА_1 переведена з посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян з 12.09.2019 року.

З метою встановлення факту ознайомлення позивача з текстом відповідного розпорядження №192-к Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 08 липня 2020 року було витребувано у відповідача оригінали розпоряджень, зокрема, оригінал розпорядження секретаря міської ради ОСОБА_7 № 192-к від 11.09.2019.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Міського голови м. Сміли Журідою А.О. було надано книгу з оригіналами розпоряджень. Так, на 58 аркуші книги міститься оригінал розпорядження секретаря міської ради ОСОБА_7 № 192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1.», однак відмітки про ознайомлення на ньому відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку, дослідивши відповідну книгу розпоряджень, що було зафіксовано протоколом судового засідання від 15.07.2020 року, не можна дійти однозначного висновку про ознайомлення чи неознайомлення позивача з текстом розпорядження № 192-к про її переведення на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян, оскільки книга розпоряджень ведеться неналежним чином, а відмітки про ознайомлення містить лише окрема частина розпоряджень.

ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції вказала, що копію розпорядження № 192-к від 11.09.2019 про своє переведення отримала того ж дня, 11.09.2019, однак не пам`ятає, чи ставила відмітку про ознайомлення.

В той же час, як вже було зазначено вище, в матеріалах особової справи ОСОБА_1 , міститься заява ОСОБА_1 від 11.09.2019 на ім`я секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. про переведення її на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян Виконавчого комітету Смілянської міської ради як таку, що зарахована до кадрового резерву на цю посаду, з якої можна дійти висновку, що позивач була обізнана про своє переведення на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян.

Окрім того, колегією суддів було досліджено звукозапис судового засідання у суді першої інстанції від 17.02.2020 року, що знаходиться у папці під назвою « НОМЕР_1 », файл під назвою « НОМЕР_2 » щодо допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, у суді першої інстанції в якості свідків були допитані працівники відділу діловодства, контролю та звернень громадян ОСОБА_11 (завідувач сектору по роботі зі зверненнями громадянґ) та ОСОБА_12 (головний спеціаліст відділу), які безспосердньо працюють в одному кабінеті відділу діловодства, контролю та звернень громадян та були присутніми під час подій 10-12 вересня 2019 року.

Дослідивши звукозаписи допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колегія суддів зазначає, що обидва свідки вказали, що ще 11.09.2019 позивач ОСОБА_1 повідомила їх про своє переведення на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень. Більше того, обидва свідки підтвердили, що зранку 12.09.2019 року ОСОБА_1 була присутня на робочому місці начальника відділу діловодства, контролю та звернень та безпосередньо приступила до виконання своїх посадових обов`язків.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 щодо переведення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян вичерпало свою дію фактом свого виконання, оскільки зранку 12.09.2019 ОСОБА_1 приступила до виконання своїх посадових обов`язків начальника відділу діловодства, контролю та звернень.

Доводи апелянта стосовно даних табелів обліку робочого часу не приймаються колегією суддів, оскільки останні заповнюються лише в кінці місяця саме відповідачами на підставі даних, в тому числі, розпоряджень, які є предметами оскарження у цій справі. До того ж, ці дані спростовуються вищевикладеним, зокрема, показами свідків.

Відтак, з системного аналізу законодавства, рішень Конституційного Суду України та сталої судової практики, з огляду на те, що розпорядження секретаря Смілянської міської ради ОСОБА_7. №192-к від 11.09.2019 щодо переведення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян є актом індивідуальної дії, який є виконаним з 12.09.2019, тобто з дати коли ОСОБА_1 приступила до виконання посадових обов`язків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності повноважень Міського голови міста Сміли ОСОБА_4. для видання розпорядження №196-к від 12.09.2019 про скасування розпорядження «Про переведення ОСОБА_1 ».

Отже, оскаржуване розпорядження міського голови міста Сміли ОСОБА_4 №196-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження №192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1 із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12.09.2019» є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає необґрунтованим твердження апелянта щодо протиправності звільнення ОСОБА_2 під час її лікарняного як підстави для видання оскаржуваного розпорядження №196-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження №192-к від 11.09.2019 «Про переведення ОСОБА_1 із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства контролю та звернень громадян», оскільки це не звільняє міського голову від обов`язку дотримуватись норм Конституції України, трудового законодавства та рішення Конституційного Суду України, а з огляду на факт виконання акту індивідуальної дії, останній міг бути скасованим лише в судовому порядку.

Враховуючи встановлену неправомірність розпорядження №196-к від 12.09.2019, відповідачі помилково вважають, що ОСОБА_1 після прийняття цього розпорядження повернулась на посаду радника міського голови. Отже, як вірно визначив суд першої інстанції, її подальше звільнення з посади радника міського голови також є незаконним, що є підставою для визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Сміли ОСОБА_4 №197-к від 12.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 із посади радника міського голови.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на порушення порядку ведення трудової внижки ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із ксерокопій останньої, спочатку було здійснено запис № 33 від 12.09.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади радника міського голови, а лише потім запис № 35 від 11.09.2019 про переведення на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян, при цьому вже 12.09.2019 як запис № 33, так і № 35 визначено недійсними, та здійснено ще один новий запис від 12.09.2019 про повторне звільненняз посади радника.

Крім іншого, колегія суддів наголошує, що відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване розпорядження міського голови міста Сміли ОСОБА_4 №195-к від 12.09.2019 «Про скасування розпорядження від 11.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради» не порушує права та інтереси позивача, а стосується виключно прав та обов`язків ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, а отже не є підставою для його скасування.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради, Міського голови м. Сміли ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 20.07.2020

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна