Справа № 148/630/20
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/630/20
Провадження №2-а/148/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінькевича Тараса Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до старшого інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінькевича Т.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що постановою серії ДП18 № 734338 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за керування транспортним засобом переобладнаним на газове паливо з порушенням правил, нори та стандартів, а саме: не внесено зміни у свідоцтво про реєстрацію, що встановлено п. 31.1, 31.3 а, чим порушено ПДР України.

Позивач вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зупинивши безпідставно транспортний засіб позивача, відповідач візуально виявив на задньому бампері зправа місце для заправлення газом та, виявивши відсутність запису у свідоцтві про реєстрацію транспортного запису про встановлення ГБО (переобладнання), виніс постанову.

Позивач вказує, що у його автомобілі дійсно встановлено прилад для заправки газом, однак, саме обладнання відсутнє, так як було зламане ще до купівлі ним даного транспортного засобу та демонтоване до поставлення автомобіля на облік. Отже, у позивача відсутній обов`язок внесення відомостей про переобладнання в реєстраційний документ, оскільки автомобіль експлуатується з додержанням вимог чинного законодавства. Також, при реєстрації, транспортний засіб був оглянутий експертом сервісного центру і вимоги про внесення відомостей про переобладнання не висувалося.

Вважає, що складання інспектором постанови без будь-яких доказів є неправомірним, дана постанова складена з порушенням вимог ст. 283, 284 КУпАП, оскільки у ній не наведено доказів на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Окрім того, відповідачем, в порушення п. 3 розділу І Наказу МВС України від 13.10.2008 №534 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації", не складено акт перевірки КТЗ та оскаржуваної постанови, а відсутність такого акту, який є основним законним доказом вини позивача, виключає доведеність вини останнього.

Також, відповідач не забезпечив позивачу права на правову допомогу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки виніс постанову на місці зупинки транспортного засобу.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Просить скасувати вищевказану постанову серії ДП18 №734338 від 23.04.2020.

Відповідно до надісланого на адресу суду відзиву на позовну заяву (а.с. 9-13), відповідач позов не визнає, постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення вважає законною та винесеною у відповідності до норм законодавства, при цьому, наводить ряд законодавчих актів на підтвердження своєї позиції. Разом з тим, суд до уваги даний відзив не бере, за відсутності доказів його надсилання іншим учасникам справи, як того вимагає ч. 3, 4 ст. 162 КАС України.

Позивач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії постанови старшого інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області серії ДП 18 № 734338 від 23.04.2020 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Вказане адміністративне стягнення накладено за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що позивач керував транспортним засобом переобладнаним на газове паливо з порушенням правил, норм та стандартів - не внесено зміни у свідоцтво про реєстрацію, що встановлено п. 31.1, 31.3 а, чим порушено ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до 31.3. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем жодним чином не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не наданого жодного доказу на підтвердження своєї позиції, з огляду на що, факт вчинення адміністративного правопорушення є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача, постанова інспектора підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 280 КУпАП, ст. 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 734338 від 23.04.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Суддя: