Справа № 120/2332/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

22 липня 2020 р. Справа № 120/2332/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні клопотання про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, яка призначена до розгляду у письмовому провадженні.

07.07.2020 р. разом із відзивом надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропущенням позивачем строку на звернення до адміністративного суду.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, обгрунтовуючи подане клопотання відповідач вказує на те, що компенсація за невикористану додаткову відпустку не відноситься до складу грошового забезпченння, а відтак враховуючи, що позивача звільнено із військової служби 28.09.2018 р., то ним пропущено шестимісячний строк на звернення до суду.

Суд не погоджується з даним твердженням відповідача, з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, як видно працівник не обмежений строком звернення до суду у разі порушення законодавства про працю.

При цьому, слід вказати, що структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно підпункту 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України 13.01.2004 N 5, до складу фонду додаткової заробітної плати входять входить оплата за невідпрацьований час: оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством; оплата додаткових відпусток (понад тривалість, передбачену законодавством), наданих відповідно до колективного договору.

Отже, компенсація за невикористані щорічні додаткові відпустки входить саме до фонду заробітної плати, відтак, доводи відповідача спростовані вищенаведеним.

При цьому, позивач просить стягнути компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, вказуючи на порушення законодавства про працю.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач не обмежений строком звернення до суду із заявленими в позові вимогами, відтак, ним не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, відповідно, відсутні підстави для залишення позову без розгляду. А отже, подане клопотання не підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 122, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна