Справа № 405/2757/20
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2757/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопати Віталія Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бойко О.В., звернувся до суду з позовом до поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Лопати В.С. про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАК № 2485709 від 04.05.2020 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В обґрунтування позову вказав, що він є учасником бойових дій, про що повідомив відповідача та пред`явив йому відповідне посвідчення, а тому він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), згідно якої учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі № 7-рп/2014, було розтлумачено положення пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV, які необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Однак відповідач не звернув увагу на усні пояснення позивача, в яких він посилався на дані підстави звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та виніс оскаржувану постанову. За таких обставин, просить визнати дії відповідача, які пов`язані з притягненням позивача до адміністративної відповідальності неправомірними, скасувати оскаржувану постанову, справу про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2020 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

07.07.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних та допустимих доказів, якими мотивує обставини викладені в позовній заяві. Зазначив, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, він оцінив всі обставини справи та докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Постанова відповідає всім вимогам закону, її суть обставинам правопорушення. Під час розгляду справи ОСОБА_1 були роз`яснені його права і обов`язки. А також повідомив, що до суду надіслано як доказ по справі відеофіксацію факту вчинення адміністративного правопорушення, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор та реєстратор службового автомобіля. Зазначив, що позивачу було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та запропоновано пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс, на що він повідомив, що не має страхового полісу, оскільки являється учасником бойових дій. При цьому, відповідач вказав, що позивач як учасник бойових дій може бути звільненим від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності за наявності двох умов: 1) він є власником автомобіля та 2) він особисто керує цим автомобілем. Однак, позивач не являється власником автомобіля, яким він керував, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, та доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову.

14.07.2020 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій підтримав доводи позовної заяви та вказав, що відповідач невірно тлумачить вимоги чинного законодавства та не звертає жодної уваги на рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі № 7-рп/2014.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2485709 від 04.05.2020 року, винесеної поліцейським 3 роти 1 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Лопатою В .С., 04.05.2020 року о 15:16 год. в м. Кропивницький по вул. Мурманська, 8, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , при в`їзді та виїзді з дороги з круговим рухом не показав відповідних покажчиків повороту та в ході перевірки документів виявилось, що у водія відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 ґ) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.05.2015 року (а.с. 7).

Крім того, на наданих відповідачем відеозаписах з місця адміністративного правопорушення від 04.05.2020 року, що містяться на DVD-R диску, відображено, що водій транспортного засобу ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 при в`їзді та виїзді з дороги з круговим рухом не ввімкнув відповідні покажчики повороту та у зв`язку з цим був зупинений поліцейськими. Під час спілкування з поліцейськими позивач не заперечував вказане порушення та під час перевірки документів пред`явив посвідчення водія та реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб (час на відео 15:17 год.), однак не надав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він є учасником бойових дій та звільнений від обов`язку страхування. На підтвердження даної обставини позивач пред`явив поліцейським посвідчення учасника бойових дій (час на відео 15:18 год.), на що поліцейські зазначили йому, що позивач як учасник бойових дій може бути звільненим від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності лише якщо автомобіль, яким він особисто керує, зареєстрований за ним, про що повинно бути вказано у відповідному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 ґ) ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі № 7-рп/2014 надано офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV та зазначено, що вказаний пункт Закону необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють, як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача про те, що дія пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV поширюється на учасників бойових дій лише у випадку керування транспортним засобом, власниками якого вони є.

При цьому, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач керував та володів транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , що не належить йому на праві власності, на іншій правовій підставі, оскільки останній мав при собі та пред`явив відповідачу посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 686/17029/17.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як учасник бойових дій, особисто керував та володів транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , на законній підставі, а тому він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV, з урахуванням офіційного тлумачення даної норми, викладеного у Рішенні Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі № 7-рп/2014.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог щодо її змісту, без доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України.

За наведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим, дії поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Лопати В.С., які пов`язані з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є неправомірними, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2485709 від 04.05.2020 року, винесена поліцейським 3 роти 1 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Лопатою В.С. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги від 04.05.2020 року, укладеним між адвокатом АО «Кіровоградська обласна колегія адвокатів» Бойком О.В. та позивачем ОСОБА_1 (а.с. 6).

Як вбачається із вказаного договору адвокат зобов`язується забезпечувати своєчасне і якісне надання правничої допомоги замовнику та представляти його інтереси у Ленінському районному суді м. Кіровограда у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у відповідності до ст.ст. 42-47, 55-60 КАС України. Сторонами узгоджено суму гонорару за надання правничої допомоги у суді першої інстанції, яка становить 1500 грн.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 14.07.2020 року, адвокатом під час надання правничої допомоги ОСОБА_1 виконана наступна робота: ознайомлення із документами, надання юридичної консультації - 300 грн.; підготовка позовної заяви з додатками та подання її до суду, канцелярські видатки - 700 грн.; підготовка та подання відповіді на відзив, канцелярські видатки та видатки на відправлення - 500 грн. Загальна сума гонорару становить 1500 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 03.07.2020 року ОСОБА_1 проведено розрахунок згідно договору від 04.05.2020 року в сумі 1500 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

З урахуванням категорії справи, затраченого часу, обсягу наданих послуг, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. є співмірними і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 5 ст. 4 цього Закону розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що в 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Тобто, за оскарження до адміністративного суду постанови про адміністративне правопорушення необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн. (2102,00 грн. х 0,2 = 420,40 грн.).

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18).

Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Тому, відповідно до вимог ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі ст.ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопати Віталія Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати неправомірними дії поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопати Віталія Сергійовича, пов`язані з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2485709 від 04.05.2020 року, винесену поліцейським 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопатою Віталієм Сергійовичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (25030, м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22б) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (25030, м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22б) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписаннядо Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний