Справа № 420/3329/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3329/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про зобов`язання Пенсійний фонд України в Одеській області призначити з 11 лютого 2020 року пенсію по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду III групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання Пенсійний фонд України в Одеській області призначити з 11 лютого 2020 року пенсію по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду III групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що Згідно до відомостей, внесених до трудової книжки БТ-ІІ № 6054622:

1) з 01 вересня 1989 року по 26 червня 1993 року позивач навчався в Одеськомутехнікумі промислової автоматики по спеціальності «Обробка матеріалів на станках та автоматичних лініях» і отримав кваліфікацію «технік-технолог»,диплом про закінчення повного курсу навчання від 28 червня 1993 року серії РТ№ 914492;

2) з 18 жовтня 1993 року по 01 лютого 1994 року працював на Одеському заводі фрезерних станків ім. С.М. Кірова;

3) з 10 лютого 1994 року по26 квітня 1996 року працював в маломупідприємстві «Галатея-13»;

4) з 23 серпня 2002 року по 28 лютого 2005 року працював в Одеському державному медичному університеті.

Крій цього, з 01 березня 2004 року по 27 лютого 2017 року був приватним підприємцем та сплачував необхідні податки, збори та внески.

27 січня 2020 року позивач отримав ПІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 АА №722646.

У зв`язку із призначенням Інвалідності позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі Суворовського відділу обслуговування громадян щодо призначення йому пенсії у відповідності до положень ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11 лютого 2020 року у Суворовському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області позивач отримав витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - Індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5.

Відтак, позивач не можу отримувати пенсію по інвалідності за відсутності, на думку службовців відповідача, необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону.

Частиною 1 статті 32 Закону передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, а саме - для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ груп від 46 років до досягнення особою 48 років включно страховий стаж має бути 11 років.

Відтак, на думку службовців відповідача, у позивача замалий страховий стаж, тому йому усно рекомендували звернутися до органів соціального забезпечення для отримання соціальної допомоги.

Позивач вважає, що при розгляді документів не було враховано період йогонавчання, робота на підприємствах та не врахована діяльність як приватного підприємця, тому має право оскаржити бездіяльність відповідача і просить суд зобов`язати нарахувати позивачу пенсію по інвалідності з дня звернення - 11 лютого 2020 року.

Від відповідача до суду 04.06.2020 року за вх. №21565/20 надійшов письмовий відзив, відповідно до якогозазначено, що позивач не звертався до Головного управління із заявою з доданими до неї необхідними документами, а звертався лише за отриманням довідки форми ОК-5 позовна вимога Позивача є незаконною, передчасною та такою що не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач вважає що позовна вимога є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року, адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що під час карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», строки, визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину. У зв`язку із чим, справа розглянута 21.07.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 :

1. з 01 вересня 1989 року по 26 червня 1993 року позивач навчався в Одеському технікумі промислової автоматики по спеціальності «Обробка матеріалів на станках та автоматичних лініях» і отримав кваліфікацію «технік-технолог», диплом про закінчення повного курсу навчання від 28 червня 1993 року серії РТ№ 914492;

2. з 18 жовтня 1993 року по 01 лютого 1994 року позивач працював на Одеському заводі фрезерних станків ім. 0.М. Кірова;

3. з 10 лютого 1994 року по 26 квітня 1996 року позивач працював в малому підприємстві «Галатея-13»;

4. з 23 серпня 2002 року по 28 лютого 2005 року позивач працював Одеському державному медичному університеті.

З 01 березня 2004 року по 27 лютого 2017 року позивач був приватним підприємцем.

27 січня 2020 року ОСОБА_1 отримав ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №722646.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі Суворовського відділу обслуговування громадян щодо призначенняпенсії (як зазначає позивач) у відповідності до положень ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11 лютого 2020 року на звернення позивача Головним управлінням було надано індивідуальні відомості про застраховану особу за періоди, що наявні в Реєстрі, а саме з 2002 по 2017 роки. (Довідка форми ОК-5).

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу призначення пенсії визначений ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1), у силу яких рішення за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження документів у формі протоколу.

Так, відповідно до п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

За приписами п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Між тим, як з`ясовано судом, у спірних правовідносинах рішення прийняте за результатами розгляду заяви позивач не оскаржує.

Іншого рішення владний суб`єкт не приймав, а відтак, відмови у призначенні пенсії не вчиняв.

Разом із цим, слід зазначити, що обов`язок проведення УПФУ призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виникає виключно у разі подання заявником належного за формою документа, передбаченого Порядком №22-1.

Проте, у спірних правовідносинах позивач з таким письмовим документом до відповідача не звертався.

Суд вважає, що подання іншого за формою та змістом письмового документа з приводу призначення пенсії за віком за правилами ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не створює правового наслідку у вигляді обов`язку прийняти письмове рішення у формі протоколу стосовно призначення пенсії.

Крім того, при вирішенні спору суд приймає до уваги правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 19.04.2018 по адміністративному провадженню №К/9901/6458/18 (справа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/198/16) та у силу якого підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Оскільки, відповідно до матеріалів справи, позивач у спірних правовідносинах звертався до відповідача з заявою в якій не просив призначити пенсію по формі згідно з Порядком №22-1, то таке звернення не тягне наслідків у вигляді вирішення питання про призначення пенсії.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав позивача, оскільки, як вже зазначено, відповідна заява по суті не подавалася та не розглядалася.

Таким чином, відповідачем не відмовлено позивачу у призначенні та виплаті пенсії, оскільки позивачем не використано право на звернення до органів ПФУ із відповідною заявою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність порушень норм чинного законодавства в діях відповідача.

За приписами ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не було порушено прав позивача, оскільки позивачем не було використано процедуру звернення для здійснення призначення пенсії, яка передбачена Порядком №22-1.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність факту існування порушеного суб`єктивного права позивача чи ущемленого інтересу у публічно-правових відносинах, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України, судовий збір не підлягає відшкодуванню у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.139,242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про зобов`язання Пенсійний фонд України в Одеській області призначити з 11 лютого 2020 року пенсію по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду III групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.