Справа № 640/14708/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м. Київ № 640/14708/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
ДоГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправною скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач/ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі-відповідач) якою, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила: визнати протиправною скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-132310-17 та від 09.08.2019 р. № Ф-132310-17; зобов`язання відповідача визнати безнадійною та списати заборгованість позивача (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з єдиного внеску за період з 16.07.2014 р. по 17.04.2019 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 р. прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю визначення позивачу суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.07.2017 р. по 17.07.2019 р., оскільки з липня 2014 року у зв`язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Донецька Донецької області останній, як фізична особа-підприємець, що перебував на обліку в ДПІ у Калінінському р-ні м. Горлівка ГУ ДФС у м. Донецькій області та змушений був у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю терміново виїхати з місця постійного проживання, припинив ведення господарської діяльності. Будь яких доходів від господарської діяльності у спірному періоді позивач не отримував. Разом з тим, не зважаючи на надані позивачем дані, що підтверджують його особливий статус вимушеного переселенця, дії обставин непереборної сили на території м. Донецьк та звільнення від виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску, відповідач відмовив позивачу у визнанні безнадійною та списанні заборгованість останнього.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства та зазначив про відсутність правових підстав для визнання безнадійною та списання заборгованість позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, ОСОБА_1 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності виконавчим комітетом Горлівської міської ради Донецької області; номер запису 2 009581 від 06.12.2006 р.; місце проживання - АДРЕСА_1

Згідно довідки від 27.06.2019 р. № 3006- ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою - АДРЕСА_2 .

03.07.2019 р. позивачем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань змінено місце проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_3 .

14.05.2019 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про списання заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.07.2014 р. по 17.04.2019 р., протягом якого позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець в контролюючому органі, що знаходився на території проведення антитерористичної операції.

До вказаної заяви позивачем додано сертифікати торгово-промислової палати України.

Листом від 12.06.2019 р. № 71447/Ш/26-15-13-03-10 відповідач повідомив позивача, що Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VIII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» із змінами та доповненнями, зокрема вилучено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону1669-VIII та, відповідно, скасовано п. 9 прим. 4 розділ. 1669-VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 щодо звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платників ЄВ, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, а тому законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками ЄВ, які перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція.

При цьому, ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-132310-07, відповідно до якої позивачу визначено до сплати суму боргу (недоїмки) в розмірі 21 745,00 грн.

Крім того, відповідачем направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 р. № Ф-132310-17, відповідно до якої позивачу визначено до сплати суму боргу (недоїмки) в розмірі 24 499,18 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України (у редакції на час спірних правовідносин) визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки)

Відповідно до пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

За змістом пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Суд враховує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу положень пункту 1 частини 2 статті 6 згаданого Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом абзацу 3 частини 8 статті 9 цього ж Закону платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

З урахуванням наведеного, відповідач зазначає про наявність у позивача обов`язку по сплаті щоквартально єдиного внеску в розмірі мінімального страхового внеску за квартал.

Разом з цим, суд зауважує, що Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Луганської і Донецької областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII.

Статтею 1 названого Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Луганськ.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме - розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 93 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Крім того, Законом України від 12.08.2014 №1636-VIІ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 93 такого змісту: тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

А згідно із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" пункт 93 у редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII вважається пунктом 94.

У свою чергу, на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 93.

Таким чином, наведена вище норма пункту 93 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» проіснувала в Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із згаданим вище Законом України від 24.12.2015 №911-VIII, але в повній мірі збереглася у вигляді пункту 94, що наразі є чинним.

Пункт 94 не виключено із розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», його положення продовжують свою дію в часі.

Слід зазначити, що відповідно до вказаної норми платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Окрім того, відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 12.08.2014 №1636-VIІ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 26 такого змісту:

"26. На період дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності виконавчим комітетом Горлівської міської ради Донецької області; номер запису 2 009581 від 06.12.2006 р.; місце проживання - АДРЕСА_1

03.07.2019 р. позивачем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань змінено місце проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що за позивачем обліковується заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 745,00 грн., згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-132310-07 та 24 499,18 грн. згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 р. № Ф-132310-17.

Разом з тим, ураховуючи наведенні вище положення чинного законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, позивач з 16.07.2014 р. звільнений від виконання обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску, а відтак, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-132310-07 та від 09.08.2019 р. № Ф-132310-17 винесені відповідачем протиправно, а тому підлягають скасуванню.

Окрім того, як уже зазначено судом вище, абзацом 4 пункту 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

За приписами підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

А в силу положень пункту 101.5 цієї ж статті, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376 (надалі - Порядок № 577).

Згідно із підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років;

рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини.

За приписами пункту 4.1 розділу IV Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 577 за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 577 встановлено, що в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Аналіз наведених норм Порядку № 577 свідчить, що списання податкового боргу як безнадійного з підстав, визначених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, тобто, податкового боргу платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), здійснюється за рішенням керівника (заступника керівника) контролюючого органу, прийнятим лише за заявою платника податків, до якої обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним. В інших випадках списання податкового боргу як безнадійного здійснюється контролюючим органом самостійно та не потребує подання платником податків будь-яких документів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, разом із заявою від 14.05.2019 р. про визнання безнадійним та списання заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску позивачем додано сертифікат торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 07.05.2019 р. № 3100-19-0179, яким засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території м. Горлівка Донецької області, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 16.07.2014 р. по 17.04.2019 р.

Суд зауважує, що згідно зі статтею 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд зауважує, що надання особою сертифікату торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є достатньою підставою для визнання безнадійними та списання недоїмки фізичної особи - підприємця зі сплати єдиного соціального внеску, що виникла у період з 16.07.2014 р.

Зважаючи на те, що позивач звертався до відповідача із заявою про визнання безнадійною та списання спірної суми недоїмки, до заяви додавав копію сертифіката торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а відповідач безпідставно відмовив позивачу у списанні такої недоїмки, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для зобов`язання відповідача визнати безнадійною та списати заборгованість позивача (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з єдиного внеску за період з 16.07.2014 р. по 17.04.2019 р.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх дій та правомірності рішень.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у м. Києві від 04.07.2019 р. № Ф-132310-17 та від 09.08.2019 р. № Ф-132310-17.

Зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві визнати безнадійною та списати заборгованість Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.07.2014 р. по 17.04.2019 р.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 2 689,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко