Справа № 160/12388/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кадникової Г.В.
при секретарі судового засідання - Пасічнику Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 21.11.2019р. №59969711, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що постановою Верховного Суду України від 14.05.2019 року по справі №804/2994/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії з 14.08.2010 по грудень 2017 роки. Позивачем повідомлено про добровільне виконання рішення суду. Не враховуючи отриману інформацію про виконання рішення суду державним виконавцем 21.11.2019р. винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 10'200грн. 00коп. за невиконання без поважних причин боржником рішення. В обґрунтування постанови державний виконавець посилався на часткове виконання рішення суду, а на думку позивача, Законом не передбачено накладення штрафу за часткове невиконання рішення. Позивач вказує, що ним здійснено нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 14.08.2010 по 30.11.2017 роки у розмірі 70'127грн. 97коп. та буде виплачуватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2008 року. Таким чином, накладення штрафу є неправомірним, оскільки суперечить нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.
Ухвалою суду від 13.07.2020р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень, заяв або клопотань не подав.
Згідно ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши наявні докази, при розгляді справи суд виходить з наступного.
- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;
- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;
- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
Судом встановлено, що постановою Верховного Суду України від 14.05.2019 року по справі №804/2994/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії з 14.08.2010 по грудень 2017 роки.
21.11.2019 року державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на підставі виконавчого листа №804/2994/18 від 04.06.2019 року.
Зважаючи на викладене, позивач вважає, що покладені судом зобов`язання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 14.08.2010 по 30.11.2017 роки виконані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. 21.11.2019р. винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф у розмірі 10'200грн. 00коп.
Підставою для прийняття вказаної постанови було часткове виконання боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення суду, оскільки здійснене нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 14.08.2010 по 30.11.2017 роки стягувачу не виплачено.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно зі ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону).
Згідно ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.5, ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно з ч.1, ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.
Статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Так, відповідно до ст.23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнуваннь та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що вже нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 14.08.2010 по 30.11.2017 роки у розмірі 70'127грн. 97коп. не було виплачено стягувачу у зв`язку з відсутністю державного асигнування.
Такі підстави невиконання судового рішення, на переконання суду, є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді компенсації втрати частини доходів, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.
Крім того, суд зазначає, що невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Вказані обставини не були враховані державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу.
За таких обставин, неможливо стверджувати про невиконання позивачем судового рішення, в частині фактичної виплати нарахованої компенсацію втрати частини доходів, без поважних причин, що б було правовою підставою для застосування штрафу, який передбачено ст.75 Закону України "Про виконавче провадження".
Наведене не суперечить принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ст.ст.113, 117 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України є обов`язковими до виконання.
Так, Кабінетом Міністрів України 22.08.2008 року прийнято Постанову №649, якою врегульовано порядок проведення компенсації втрати частини доходів.
З огляду на викладене, станом на 21.11.2019 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на позивача штрафу.
В рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
За таких умов, на переконання суду, позивачем частково виконано постанову Верховного Суду України від 14.05.2019 року по справі №804/2994/18, у відповідності до вимог чинного законодавства, що діяло на час спірних правовідносин.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно ст.ст.1, 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути застосоване лише за умови, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.
В даному ж випадку, позивач не мав та не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2008 року, на виплату проведення компенсації втрати частини доходів не виділялись, що, на переконання суду, є поважною причиною для не застосування штрафу за не виконання судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.11.2019 року про накладення штрафу в розмірі 10'200грн. 00коп. є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 21.11.2019 року №59969711, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова