Справа № 280/3235/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 липня 2020 року Справа № 280/3235/20 :

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянув в порядку письмового провадження клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» - адвоката Швець Дмитра Івановича про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у справі №280/3235/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» (вул. Дніпровські пороги, буд. 15-3, кв. 3, м. Запоріжжя, 69096, поштова адреса: 69035, м. Запоріжжя, а/с 7202) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» (далі - позивач або ТОВ «Укрспеціндустрія-інвест») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 07.04.2020 №15801 та від 04.05.2020 №18072 про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку, на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку; зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області виключити позивача з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості без права повторного включення до переліку ризикових з тих саме підстав.

Крім того, просить судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою від 21.05.2020 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

25.05.2020 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 27.05.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 24.06.2020 з викликом сторін.

У судовому засіданні представником позивача було заявлено про подання доказів на підтвердження витрат позивача на правову допомогу у відповідності до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України.

У судовому засіданні 24.06.2020 судом проголошені вступна та резолютивна частини рішення, відповідно до якого позовні вимоги позивача задоволені частково, визнані протиправними та скасовані рішення Комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.04.2020 №15801 та від 04.05.2020 №18072 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» критеріям ризиковості платника податку, на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4204,00 грн.

26.06.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого він просить включити до судових витрат по справі №280/3235/20 стягнення з відповідача витрат на надання професійної правової допомоги в розмірі 5000 грн.

Ухвалою від 30.06.2020 клопотання призначене до розгляду на 06.07.2020 з повідомленням (викликом) сторін.

03.07.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд клопотання про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката за його та позивача відсутності. Заявлене клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

08.07.2020 від представника відповідача надійшло клопотання в якому вона просить суд у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення з ГУ ДПС у Запорізькій області витрат на послуги адвоката відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача зазначила, що позивачем (представником позивача) не надано доказів на підтвердження фактичного понесення судових витрат.

В судове засідання представники сторін не з`явились, в зв`язку з чим, з урахуванням вимог ст.ст. 205, 229 КАС України, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних доказів.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору було вирішено судом під час ухвалення рішення від 24.06.2020 по справі №280/3235/20.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано:

1). Копію договору про надання правничої допомоги №01/04 від 01.04.2020;

2). Копію рахунку-фактури №290520 від 29.05.2020;

3). Копію акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №29/05-20 від 29.05.2020 про надання юридичних та консультаційних послуг;

4). Копія витягу офіційного веб сайту Міністерства юстиції України стосовно Адвокатського об`єднання «Діалог»;

5). Копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, стосовно адвоката Швець Д.І.;

6). Оригінал ордеру АР №1018011 від 24.06.2020 про надання правової допомоги.

7). Копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю.

Однак, представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження фактичної сплати наданих послуг, тобто фактичного понесення позивачем витрат пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги.

З огляду на це суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.06.2020 у справі №640/22250/19 (адміністративне провадження №К/9901/10848/20, №К/9901/10804/20) склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №№К/9901/11333/19, К/9901/12479/19) та інших.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» наголосив, що відшкодовуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначено ЄСПЛ у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано ЄСПЛ у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Суду не надано жодного доказу фактичного понесення позивачем витрат пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, в зв`язку з чим, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, у задоволенні клопотання представника ТОВ «Укрспеціндустрія-інвест» - адвоката Швець Дмитра Івановича про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 132, 139, 241, 244, 252, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» - адвоката Швець Дмитра Івановича про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у справі №280/3235/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія-інвест» (вул. Дніпровські пороги, буд. 15-3, кв. 3, м. Запоріжжя, 69096, поштова адреса: 69035, м. Запоріжжя, а/с 7202) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль