Справа № 572/529/20
Суддя: Слободянюк Б. К.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 572/529/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Слободянюка Б.К. за участю секретаря судових засідань Кудіної А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Сарни в спрощеному провадженні з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 до Департаменту патрульної поліції, 03048, м. Київ вул. Федора Ернста,3, інспектора 5 роти БУПП в Рівненській області Бірука Євгенія Борисовича, м. Рівне вул. С.Бандери,14а про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідачів в якому просить скасувати постанову скасувати постанову інспектора першого батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Бірука Євгенія Борисовича від 15.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2112021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою поліцейського серії ЕАК №2112021 від 15.02.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 425 гривень за те, що він 5.02.2020 року о 11 год. 51 хв., в м. Сарни по вул. Гагаріна,186, здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом, чим порушив п. 14.6 (в) ПДР.

Вважає дії поліцейського, протиправними, а оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки наведені у ній такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Під час керування транспортним засобом, він правил дорожнього руху не порушував, зокрема, рухаючись в м. Сарни по вул. Гагаріна наздогнав пасажирський автобус, який рухався в попутному напрямку швидкість якого складала орієнтовно 30-35 км./год, зважаючи на те, що на даній ділянці дороги не було ніяких обмежень щодо обгону, він з дотриманням правил дорожнього руху здійснив обгін вказаного автобуса та продовжив рух у вказаному напрямку. Під час подальшого руху він був зупинений працівником поліції.

Вислухавши звинувачення в порушенні правил обгону він просив поліцейського надати докази інкримінованого йому правопорушення. Вказує, що в розпорядженні інспектора поліції під час винесення постанови не було достатніх та належних доказів, які встановлювали б факт порушення ПДР, об`єктивно не встановлено будь-яких інших доказів, які встановлювали б в його діях вину в інкримінованому правопорушенні.

Вважає постанову безпідставною, незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушеннями норм КУпАП, оскільки порушення вказаного в ній він не вчиняв.

Ухвалою від 26.02.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем у встановлений строк було подано відзив, відповідно до якого, відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем було скоєно правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що відносно нього було винесено постанову, вказує, що інспектор поліції при винесенні постанови діяв правомірно. Зазначає, що позивачем не долучено доказів, які б підтверджували б його вимоги, а оскаржуючи позов він намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Позивачем було подано відзив на позовну заяву в якому він просить критично оцінити всі твердження, що наведені відповідачем та задовольнити позовну заяву.

В судове засідання, яке було призначене на 21.07.2020 року сторони не з`явилися. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови серії ЕАК№2112021 від 15.02.2020 року винесеної старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Біруком Є.І., ОСОБА_1 15.02.2020 року о 11годині 51 хвилин в м. Сарни по вул. Гагаріна, 186 керуючи транспортним засобом марки «OPEL ZAFIRA », що має номерний знак НОМЕР_1 здійснив обгін ближче ніж за 50м. перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду .

Як вбачається з позовної заяви, позивач свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнає, оскільки будь-яких протиправних дій не вчиняв, а оскаржувана постанова відносно нього складена неправомірно.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом було досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейського, наданий відповідачем, з якого вбачається, лише розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови в даній справі, однак, доказів, скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відповідачем надано не було, ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні під час судового розгляду.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідач в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано. Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст. 73, 76КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 122 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину. В судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність прийнятого ним рішення по справі.

Докази, які б спростовували такі твердження позивача суду не надано. Свідки вчинення правопорушення відсутні, відсутні підтверджуючі матеріали фото-, кінозйомки чи відеозапису, які б дозволили переконатись у допущенні правопорушення позивачем, відсутні будь-які інші докази на підтвердження правопорушення. Відтак, відповідач проігнорував необхідність доведення вини правопорушника.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить вважає за необхідне скасувати оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Статтею ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

Стороною позивача долучено до матеріалів справи договір про надання допомоги від 19.02.2020 року; акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 21.02.2020 року та квитанцію про оплату 850грн. витрат на правову допомогу.

Суд вважає, що такі витрати на правову допомогу є спів мірними суд вважає співмірним у розумінні ч. 5 ст. 134 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 5 роти БУПП в Рівненській області Бірука Євгенія Борисовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора першого батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Бірука Євгенія Борисовича від 15.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2112021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Сарненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя