Справа № 340/1546/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1546/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Кропивницького управління Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 02 квітня 2020 року;

- визнати протиправними дії Кропивницького управління Головного управління ДПС у Кіровоградській області щодо нарахування з 05.02.2016 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 86219,78 грн. в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Кропивницьке управління Головного управління ДПС у Кіровоградській області відобразити в інформаційній системі органів ДПС та в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - списання (зменшення) податкового боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 86219,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05.05.2020 він отримав вимогу про сплату боргу від 02.04.2020 №Ф-2481-17, що складена ГУ ДПС у Кіровоградській області, в якій вказано що станом на 31.03.2020 його заборгованість зі сплати єдиного внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, становить 83421,12 грн. На думку позивача вимога про сплату боргу від 02.04.2020 суперечить вимогам Податкового кодексу та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки не містить факту виникнення грошового зобов`язання. Також, позивач зазначає, що він подавав в 2019 та 2020 роках щомісячні звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4 (місячна)), а як фізична особа-підприємець, що перебуває на загальній системі оподаткування - також подавав Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 та 2020 рік (форма №Д5 (річна)) за себе. Окрім того, позивач звертає увагу на те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду в справі №П/811/1995/17 від 03.05.2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Спірні рішення визнано протиправними та скасовано. Вирішуючи спір в адміністративний справі №П/811/1995/17 від 03.05.2018 року, суд виходив з того, що податковий орган не довів правомірність висновків акту перевірки №46/17-01/ від 05.02.2016 року про порушення позивачем норм Податкового кодексу України при формуванні витрат та доходів, які б могли призвести до заниження чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 323403,95 грн. З цих підстав суд дійшов до висновку про неправомірність донарахування податковим органом зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 12.03.2016 року. Також вказує, оскільки у ході судового розгляду справи №П/811/1995/17 спростовано висновки контролюючого органу про заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та який є базою нарахування єдиного внеску за 2014 рік, тому суд визнав незаконним донарахування позивачу на ці суми єдиного внеску за ставкою, установленою статтею 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та накладення на позивача штрафу, передбаченого п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за цей період. З цих підстав суд у справі №П/811/1995/17 визнав протиправним та скасував рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 86219,78 грн., яким позивачу нараховано штраф у розмірі 17413, 96 грн. Суд апеляційної інстанції у постанові від 10.07.2018 року у цій справі вказав, що відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат та доходів свідчить про неправомірність донарахування податковим органом зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та як наслідок, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Як, свідчать дані інтегрованої картки платника податків (фізичної особи-підприємця) суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 86219,78 грн. та штрафних санкцій у розмірі 17413,96 грн. обліковувалися контролюючим органом в інтегрованій картці платника, а кошти, які сплачувались позивачем на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску, зараховувались контролюючим органом на погашення недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення, як це передбачено ч.6 ст.25 Закону №2464-VІ. 04 січня 2019 року він отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 року №Ф-2481-17 на суму 83 402,72 грн., яка була в подальшому скасована рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі № 340/700/19. 16 січня 2020 року він звернувся з заявою до ГУ ДПС у Кіровоградській області якою просив внести зміни до особового рахунку платника податку фізичної - особи підприємця відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі № 340/700/19. Проте, 17 березня 2020 року отримав листа про розгляд заяви № 961/ФОП/11-28-33-04-13 від 05.03.2020 року, яким повідомлено, що станом на 05.03.2020 року заборгованість по єдиному внеску складає 84460,18 грн. Зазначена сума виникла внаслідок проведення нарахування до ІКП на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2016 № за результатами документальної планової виїзної перевірки (акт від 05.02.2016 № 46/17-01/ від 05.02.2016 року), яка не була оскаржувана в судовому порядку. Однак, позивач погоджується з висновком відповідача-1, що дана заборгованість рахується відповідно до вимоги про сплату боргу ( недоїмки) від 05.02.2016 № за результатами документальної планової виїзної перевірки (акт від 05.02.2016 № 46/17-01/), оскільки Кіровоградським окружним адміністративним судом було скасовано рішення № від 05 лютого 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 86219,78 гри., але податковим органом не відображено списання (зменшення) податкового боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 86219,78 грн. Також, представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.219-222).

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.196-198), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначивши, що Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області 05.02.2016 р. складено акт №46/17-01/ про результати документальної планової перевірки за наслідками якого податковим органом, зокрема, прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2016 №Ф- на суму 86219,78 грн. та рішення № від 05.02.2016 про застосування штрафних санкцій у розмірі 17413,96 грн. В подальшому, позивачем оскаржено до суду рішення, що винесенні за результатами вказаної перевірки, а саме рішення № від 05.02.2016 та № від 12.03.2016. Вказані рішення скасовано рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 р. по справі №П/811/1995/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018. Однак, як вбачається з вказаних судових рішень, позивачем не оскаржено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2016 №Ф-, а відтак вказана вимога не скасована та відповідно суми ЄСВ, визначені у даній вимозі у розмірі 86219,78 грн. є непогашеними. Отже, відповідач вважає, що твердження позивача є хибними стосовно того, що заборгованість з ЄСВ у розмірі 86219,78 грн. підлягає списанню внаслідок скасування рішення № від 05.02.2016. Оскільки, судами скасовано лише штрафні санкції у розмірі 17413,96 грн., що визначені у рішенні № від 05.02.2016, а вимога від 05.02.2016 №Ф- прийнята не на підставі рішення № від 05.02.2016, як помилково зазначає позивач, а є фактично окремим рішенням, що прийняте на підставі акту про результати документальної планової перевірки позивача від 05.02.2020 р. №45/17-01/ та взагалі не оскаржена. Таким чином, у особовій картці платника з 06.03.2016 по теперішній час наявна заборгованість з ЄСВ, внаслідок того, що позивач не скористався своїм правом на оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2016 №Ф- та не сплатив суми донараховані за результатами перевірки. У зв`язку з тим, що відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України - у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язанні зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму слати, визначеного платником податків - відбулося часткове погашення заборгованості позивача та станом на 31.03.2020 у ФОП ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 83421,12 грн.

У відповідності до п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст.257, 262 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності - діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, перебуває на обліку у податковій на загальній системі оподаткування використовує працю найманих працівників (а.с.12)

Судом встановлено, що вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 02.04.2020 ГУ ДПС у Кіровоградській області повідомлено позивача про те, що, станом на 31.03.2020, його заборгованість зі сплати єдиного внеску за даними інформаційної системи податкового органу, у розмірі 83421,12 грн., з яких: 83421,12 грн. - недоїмка (а.с.15).

Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464-VІ (надалі - Закон №2464-VІ).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується:

1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений у статті 9 Закону №2464-VI.

Відповідно до частин 2 - 5 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Статтею 25 Закону №2464-VI передбачені заходи впливу та стягнення.

Згідно з частиною 1 цієї статті рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону №2464-VI вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.6 ст.25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Частиною 11 статті 25 Закону №2464-VI встановлено види штрафних санкцій, які податковий орган застосовує до платника єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення податковим органом вищого рівня або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Згідно з ч.15 ст.25 Закону №2464-VI рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк податковий орган про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч.16 ст.25 Закону №2464-VI).

Наказом Міністерства доходів і зборів України №449 від 20.04.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Інструкція №449).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Інструкції №449 у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Відповідно до п.6 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу, - у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі, - у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як платник єдиного внеску - роботодавець подавав у 2019-2020 до ГУ ДПС у Кіровоградській області щомісячні звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4 (місячна)), а як фізична особа-підприємець, що перебуває на загальній системі оподаткування - також подав Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік та 2020 рік (Форма №Д5 (річна)) за себе (а.с.52-53, 70-72, 77-79, 83-85, 89-91, 97-99, 104-106, 112-114, 118-120, 124-126, 130-134, 138-143, 147-151, 155-160, 166-171, 176-180).

Відповідно до звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4) за 2019 рік та згідно зі Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5) єдиний внесок сплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.54-68, 73-75, 80-81, 86-87, 92-95, 100-102, 107-110, 115-116, 121-122, 127-128, 135-136, 144-145, 152-153, 161-164, 172-174, 181-182).

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов звертає увагу, що заборгованість позивача з єдиного соціального внеску виникла на підставі сум, що були донараховані на підставі акту про результати документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 від 05.02.2020 №46/17-01/ та визначені вимогою від 05.02.2016 №Ф- (а.с.197).

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податку вбачається, що недоїмка в сумі 86203,30 грн. виникла 06.03.2016 року у зв`язку з відображенням у картці донарахування єдиного внеску у розмірі 86219,78 грн. на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 05.02.2016 року та штрафних санкцій у розмірі 17413, 96 грн. на підставі рішення про застосування штрафних санкцій № від 05.02.2016 року (а.с.200).

Згідно з висновками акту №46/17-01/ від 05.02.2016 року про результати документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року, проведеної ГУ ДФС у Кіровоградській області встановлені зокрема такі порушення:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України - ФОП ОСОБА_1 занижено суму загального оподатковуваного доходу на 4252 грн. та завищено задекларовані витрати на 319151,05 грн., в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за 2014 рік в сумі 52055,31 грн.;

- ч.2 п.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - в результаті чого донараховано єдиний внесок за 2014 рік в сумі 86219,78 грн. (а.с.16-29).

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач, не погоджуючись з такими висновками, у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом про скасування винесених на підставі цього акту рішень, а саме податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2016 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, а також рішення № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду в адміністративний справі №П/811/1995/17 від 03.05.2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Оскаржувані рішення визнано протиправними та скасовано (а.с.36-40).

Відповідно до вказаного рішення від 03.05.2018 року по справі №П/811/1995/17, суд виходив з того, що податковий орган не довів правомірність висновків акту перевірки №46/17-01/ від 05.02.2016 року про порушення позивачем норм Податкового кодексу України при формуванні витрат та доходів, які б могли призвести до заниження чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 323403, 95 грн. З цих підстав суд дійшов до висновку про неправомірність донарахування податковим органом зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 12.03.2016 року.

До того ж, оскільки під час розгляду справи №П/811/1995/17 спростовано висновки контролюючого органу про заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та який є базою нарахування єдиного внеску за 2014 рік, тому суд визнав незаконним донарахування позивачу на ці суми єдиного внеску за ставкою, установленою статтею 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та накладення на позивача штрафу, передбаченого пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за цей період. Отже, судом у справі №П/811/1995/17 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 17413, 96 грн.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.07.2018 року у цій справі вказав, що відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат та доходів свідчить про неправомірність донарахування податковим органом зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та, як наслідок, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Окрім того, судом встановлено, що податковим органом 04.01.2019 р. сформовано вимогу №Ф-2481-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованого ОСОБА_1 станом на 31.12.2018 року за даними інформаційної системи органу доходів і зборів, у розмірі 83402,72 грн., з яких: 65988, 76 грн. - недоїмка, 17413, 96 грн. - штраф (а.с.41).

Позивач, не погоджуючись з винесеною вимогою, звернувся до суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 по справі №340/700/19 позов ФОП ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 (а.с.42-47).

Вирішуючи спір в адміністративний справі №340/700/19, суд виходив з того, що до спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року відповідачем включені суми єдиного внеску, що були нараховані вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 05.02.2016 року, якою на підставі акту перевірки №46/17-01/ від 05.02.2016 року позивачу донараховано єдиного внеску у розмірі 86 219,78 грн. Суд з метою з`ясування узгодженості цієї недоїмки витребував від відповідача відповідні докази, зокрема докази направлення/вручення позивачу цієї вимоги, інформацію про її оскарження/узгодження, пояснення, чи направлялася вимога до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, витяг з реєстру вимог про сплату боргу (недоїмки) (додаток №8 до Інструкції №449) тощо. Такі докази відповідачем не надані, а відтак ним не доведено, що вказана вимога набула статусу узгодженої. З цих підстав, а також з урахування висновків судів а адміністративній справі №П/811/1995/17, суд визнав незаконним формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року. Включення до цієї вимоги суми штрафу у розмірі 17413, 96 грн. також є безпідставним, з огляду на те, що рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на цю суму штрафу скасовано судом, а доказів прийняття інших рішень про застосування штрафів, пов`язаних з виникненням та сплатою недоїмки, відповідачем суду не надано.

Рішення по справі №340/700/19 набрало законної сили 06.08.2019 року (а.с.230).

Однак, всупереч висновків судів по справам №П/811/1995/17 та №340/700/19 ГУ ДПС в Кіровоградській області не було приведено відомості в інтегрованій картці платника, на якій обліковуються розрахунки ФОП ОСОБА_1 за єдиним соціальним внеском, у відповідність до встановлених обставин.

16 січня 2020 року позивач звернувся із заявою до ГУ ДПС у Кіровоградській області якою просив внести зміни до особового рахунку платника податку фізичної особи-підприємця відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 по справі №340/700/19 (а.с.49).

Листом від 05.03.2020 р. №961/ФОП/11-28-33-04-13 податковий орган повідомив ФОП ОСОБА_1 про те, що станом на 05.03.2020 року заборгованість по єдиному внеску складає 84460,18 грн. Зазначена сума виникла внаслідок проведення нарахування до ІКП на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2016 № за результатами документальної планової виїзної перевірки (акт від 05.02.2016 №46/11-23-17-01/), яка не була оскаржена ним у судовому порядку (а.с.50).

Відповідно до п. п.21.1.1, 21.1.4 п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) (далі - Порядок №422).

Згідно п.2 вказаного порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Разом з цим, перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Пунктом 3 Порядку №422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п. 4 Порядку № 422).

При цьому, п.5 Порядку №422 встановлено наступне. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1 розділу 2 Порядку №422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки "платник відсутній в реєстрі"; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з`ясування"; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Розбіжності, в контексті приписів п.2 розділу 2 Порядку № 422 не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з`ясування". Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з`ясування" здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.

Системний аналіз вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що у випадку неповного та/або несвоєчасного відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущених як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок, у разі їх виявлення структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №825/999/17, від 26 лютого 2019 року по справі №805/4374/15-а, від 25 березня 2020 по справ №826/9288/18.

За таких обставин, у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання податкового органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до інтегрованої картки платника податків.

Суд зазначає, що податковим органом до письмового відзиву на адміністративний позов не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин приведення інтегрованої карти платника ФОП ОСОБА_1 , на якій обліковуються розрахунки з бюджетом з єдиного внеску, у відповідність із рішеннями судів по справам №П/811/1995/17 та №340/700/19 та до встановлених обставин у даній справі.

В ході розгляду даної справи відповідач (суб`єкт владних повноважень) не спростував жодними документальними доказами наведені вище висновки суду та, відповідно не довів суду правомірність своїх дій щодо формування та надіслання на адресу позивача оспорюваної податкової вимоги.

Аналізуючи норми чинного законодавства, враховуючи висновки, викладені в рішеннях Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 р. у справі №П/811/1995/17 та від 12.06.2019 р. у справі №340/700/19, суд погоджується з доводами позивача та доходить висновку про задоволення адміністративного позову.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 4204,00 грн. (а.с.11) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ), Кропивницького управління Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Глінки, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 02 квітня 2020 року №Ф-2481-17.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Кіровоградській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 06.03.2016 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 86219,78 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 86219,78 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина