Справа № П/320/1094/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року № П/320/1094/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності, третя особа - Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Громадської ради доброчесності, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Громадської ради доброчесності у вигляді висновку від 25 жовтня 2019 року, у частині затвердження висновку про невідповідність судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновок Громадської ради доброчесності від 25 жовтня 2019 року, яким стверджено про невідповідність судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, прийнято без наявності відповідних підстав та з порушенням встановленої процедури. Наголошено, що спірний висновок є необґрунтованим і невмотивованим у відповідності до вимог чинного законодавства, а також порушує права та інтереси позивача на належне проведення кваліфікаційного оцінювання.

Позивач звернув увагу на позбавлення відповідачем можливості надати відповідь на оскаржуваний висновок, оскільки відповідачем в установленому порядку цей висновок не надано йому для ознайомлення. Наголосив, що у порушення імперативної вимоги щодо підписання висновку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики всіма членами ГРД, останній місить лише електронний цифровий підпис координатора ГРД.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України не скористався, із заявою по суті справи не звертався.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України, залучена у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, із письмові пояснення до суду не надавала.

Ухвалою суду від 19.02.2020 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 06.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 30.06.2020, учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не з`явились. Разом з цим, матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи без його участі, тому суд, керуючись приписами статті 205 КАС України, перейшов у письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, Указом Президента України від 21 червня 2006 року №560/2006 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 07 липня 2011 року за №3618-УІ, позивача було обрано суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області безстроково (а.с. 35).

Рішенням Комісії від 07 червня 2018 року №133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання 2188 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 складено анонімне письмове тестування, за результатами якого він набрав 75,375 балів. За результатами виконаного практичного завдання позивач набрав 88,5 балів. На етапі складення іспиту позивач загалом набрав 163,875 бали.

Рішенням Комісії від 18 жовтня 2018 року № 234/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Іспит», складеного 05 липня 2018 року, зокрема судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1, якого допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді "Дослідження досьє та проведення співбесіди".

25 жовтня 2019 року ВККС проведено з позивачем співбесіду, під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє.

Цього ж дня, за результатами дослідження та перевірки інформації щодо судді ОСОБА_1 , Громадською радою доброчесності було затверджено висновок про невідповідність судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики (а.с. 16-18).

Вказаний висновок мотивований посиланням на такі обставини:

1. Суддя, не перебуваючи на робочому місці (був у відпустці, на навчанні, за кордоном) ухвалював судові рішення.

2. Суддя не повідомив про наявність конфлікту інтересів та (або) не вжив інших заходів для його запобігання. Суддя приймав рішення за наявності очевидного конфлікту інтересів.

Додатково надано ВККС інформацію стосовно того, що суддя у деклараціях доброчесності за 2016-2018 роки підтвердив положення пунктів 17 та 18, що є взаємовиключними твердженнями та стосовно скарги на суддю щодо вимагання коштів за задоволення позову у справі, яку розглядала його дружина, суддя Кошель Л.М.

Заслухавши доповідача, дослідивши досьє судді, надані суддею пояснення та результати співбесіди, під час якої вивчено питання про відповідність ОСОБА_1 критеріям кваліфікаційного оцінювання, Комісія ВККС визначила, що суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрав 700,875 бала, що становить більше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.

Рішенням від 25.10.2019 №1066/ко-19 Комісія ВККС вирішила визнати суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді.

Однак це рішення набирає чинності в порядку, визначеному пп. 4.10.8 п. 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Станом на час судового розгляду справи відсутня інформація про набрання рішенням чинності в порядку, визначеному підпунктом 4.10.8 пункту 4.10 розділу ІV Регламенту ВККС України.

Не погоджуючись із висновком Громадської ради доброчесності позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Для вирішення спірних правовідносин підлягають застосуванню, зокрема, норми Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) та Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 03.11.2016 №143/зп-16 (у редакції рішення від 13.02.2018 № 20/зп-18) (далі по тексту також - Положення № 43/зп-16).

Відповідно до частини першої, шостої та сьомої статті 87 Закону №1402-VIII Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння ВККС України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Громадська рада доброчесності, окрім іншого: збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); надає ВККС України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); надає, за наявності відповідних підстав, ВККС України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє.

Для здійснення повноважень, зазначених у цій статті, членам Громадської ради доброчесності надається право безоплатного та повного доступу до відкритих державних реєстрів.

Згідно з пунктом 16 частини четвертої статті 85 Закону №1402-VIII суддівське досьє, поміж іншого, має містити висновок Громадської ради доброчесності (у разі його наявності).

За приписами абзацу 2 частини першої статті 88 Закону №1402-VIII, якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону №1402-VIII на Громадську раду доброчесності покладено функцію щодо участі у проведенні кваліфікаційного оцінювання з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Тобто, відповідач приймає участь у формуванні суддівського корпусу, впливає на суддівську кар`єру та наділений з цією метою відповідними владними повноваженнями.

Разом з тим, виходячи з наведених норм, Громадська рада доброчесності наділена повноваженнями збору, перевірки та аналізу достовірної інформації щодо судді, тобто інформації з офіційних джерел. Відповідно, формування висновку про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності має здійснюватися виключно на підставі достовірних даних (достовірної інформації).

Правила організації та діяльності Громадської ради доброчесності визначені її Регламентом, схваленим рішенням Громадської ради доброчесності від 23.11.2016 №1/2016 (далі по тексту - Регламент ГРД), статтею 2 якого закріплено, що завданням Ради як інструменту громадськості, що встановлений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», є утвердження доброчесності та високих стандартів професійної етики у суддівському корпусі.

З цією метою Рада сприяє ВККС України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання шляхом надання інформації про них або висновків про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) цим критеріям.

Рада і її члени здійснюють свою діяльність на засадах добросовісності, безсторонності, прозорості, рівноправності членів, політичної нейтральності (частина друга статті 3 Регламенту ГРД).

Відповідно до статті 18 Регламенту ГРД за результатами перевірки та (або) аналізу інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією або зборами за відсутності підстав для прийняття (затвердження висновку) може прийняти рішення про надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації щодо доброчесності та (або) етичності поведінки судді (кандидата на посаду судді), якщо вона може бути важливою для цілей кваліфікаційного оцінювання. У рішенні наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до рішення.

Згідно зі статтею 19 Регламенту ГРД за результатами аналізу та перевірки інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією приймає вмотивований висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, якщо визнає:

1) достовірною інформацію, яка є достатньою для такого висновку; або

2) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади.

Негативна репутація судді або кандидата на посаду судді, недобросовісність можуть згадуватися у висновку, якщо твердження про це обґрунтовується відповідними обставинами.

За приписами статті 21 Регламенту ГРД перевірка інформації про суддю (кандидатів на посаду судді) проводиться з метою оцінки її достовірності.

З метою перевірки інформації про суддю (кандидата на посаду судді) член Ради з`ясовує і оцінює надійність джерела інформації, порівнює інформацію з різних джерел; робить необхідні запити на доступ до публічної інформації; вертається за консультаціями до осіб, які можуть надати експертну допомогу; звертається за додатковою інформацією до очевидців; здійснює інші дії відповідно до рекомендованого алгоритму збору, перевірки та аналізу інформації про суддю (кандидата на посаду судді), а також інші дії, які вважає необхідними.

Аналіз інформації про суддю (кандидатів на посаду судді) проводиться з метою визначення релевантності інформації для цілей кваліфікаційного оцінювання та підготовки проекту рішення або висновку Ради щодо судді (кандидата на посаду судді).

Прийнятий колегією Ради висновок виноситься на збори Ради для затвердження. Рада зборами може:

1) затвердити висновок (у тому числі внісши зміни у разі необхідності) і надати його Вищій кваліфікаційній комісії суддів України;

2) скерувати висновок відповідній або іншій колегії Ради чи окремому члену Ради для доопрацювання із внесенням на затвердження Ради;

3) прийняти рішення про направлення інформації Вищій кваліфікаційній комісії суддів України без затвердження висновку;

4) відхилити висновок.

Отже, за результатом проведеної перевірки та (або) аналізу отриманої інформації Громадська рада доброчесності може прийняти та направити до ВККС України або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, або рішення про направлення (надання) інформації щодо особи.

Згідно з пунктом 39 висновку Консультативної ради європейських суддів №17 (2014) про оцінювання роботи суддів, якості правосуддя та повагу до незалежності судової влади вбачається, що джерела інформації, які використовуються в процесі оцінювання, мають бути надійними. Особливо це стосується інформації, на якій ґрунтуються незадовільні результати оцінювання. Також важливо, щоб оцінювання ґрунтувалося на достатній кількості доказів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що підставою для прийняття висновку є наявність у Громадської ради доброчесності або достовірної інформації, або обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики особи, що має ґрунтуватись на чітких, формалізованих та об`єктивних критеріях такого визнання (оцінювання) та повинно підтверджуватися достатньою достовірною інформацією.

При цьому, обсяг оцінювання, здійснюваного Громадської ради доброчесності, обмежується професійною етикою та доброчесністю суддів та кандидатів на посаду судді.

Водночас доцільно зауважити про відсутність у національному законодавстві України визначення поняття «доброчесність».

Відповідно до вимог пункту 10 глави 3 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення №143), затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.11.2016 №143/зп-16 у редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 13.02.2018 №20/зп-18, відповідність кандидата на посаду судді критерію професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками:

10.1. Відповідність витрат і майна кандидата на посаду судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам.

10.2. Відповідність кандидата на посаду судді вимогам законодавства у сфері запобігання корупції.

10.5. Наявність фактів притягнення кандидата на посаду судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про неетичність його поведінки.

10.6. Інша інформація, що міститься у досьє кандидата на посаду судді. Ці показники оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді, та співбесіди.

Ці показники оцінюються за результатами дослдіження інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді, та співбесіди

Відповідно до вимог пункту 11 глави 3 розділу ІІ Положення №143 відповідність кандидата на посаду судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється) за такими показниками:

11.1. Достовірність відомостей, зазначених кандидатом на посаду судді у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації про доходи від професійної діяльності для самозайнятої особи, фізичної особи-підприємця.

11.2. Достовірність відомостей, зазначених кандидатом на посаду судді у декларації родинних зв`язків та декларації доброчесності, а також інших документах, поданих кандидатом.

11.3. Наявність інформації про вчинення кандидатом на посаду судді проступків або правопорушень, які свідчать про його недоброчесність, а також фактів притягнення його до відповідальності.

11.4. Наявність незабезпечених зобов`язань майнового характеру, які можуть мати істотний вплив на здійснення правосуддя.

11.5. Відповідність витрат і майна кандидата на посаду судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам.

11.6. Дотримання кандидатом на посаду судді законодавства, що регулює його професійну діяльність.

11.7. Надання адвокатом (патентним повіреним) правової допомоги з питань, які відповідають рівню його компетенції. 11.8. Чесність і сумлінність при здійсненні професійної діяльності.

11.9. Інші дані, які можуть вказувати про відповідність кандидата на посаду судді критерію доброчесності.

Ці показники оцінюються за результатами співбесіди та дослідження інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді, зокрема: інформації та документів, наданих кандидатом на посаду судді, та будь-якої іншої інформації, яка міститься у досьє кандидата на посаду судді; інформації, наданої центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, органом державного фінансового контролю в Україні, іншими органами державної влади, установами та організаціями; декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; декларації родинних зв`язків та декларації доброчесності кандидата на посаду судді; результатів повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (у разі її проведення); висновку Громадської ради доброчесності (за наявності); іншої інформації, що включена до досьє кандидата на посаду судді.

Таким чином, оскільки відповідно до статті 87 Закону №1402-VIII Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння ВККС України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання, суд вважає, що при прийнятті будь-якого з передбачених статтями 18, 19 Регламенту ГРД рішень відповідач має враховувати саме показники, визначені пунктами 10, 11 глави 2 розділу ІІ Положення №143.

Тобто, висновки Громадської ради доброчесності повинні бути обґрунтованими, а викладені в них обставини - достовірно підтвердженими. Лише належно обґрунтовані висновки (із чітким викладенням фактів і доказів, а також оцінка доказів з ретельним віднесенням факту до відповідної категорії) дають основу для висновку про не доброчесність. Належно обґрунтовані висновки мають містити мінімальні складові (правову підставу, встановлені факти, оцінку доказів, віднесення факту до відповідної категорії тощо) та слугують основою для правильного та справедливого рішення.

У ході судового розгляду встановлено, що підставою для прийняття висновку про невідповідність судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, стали наступні твердження ГРД.

У висновку зазначено, що за даними досьє суддя ОСОБА_1 з 27.02.2012 до 12.03.2019 перебував у щорічній відпустці, водночас у ЄДРСР виявлено 34 рішення, ухвалені суддею у зазначений період. У період з 02 січня 2013 року до 09 січня 2013 року суддя ОСОБА_1. перебував у щорічній відпустці, але у Єдиному державному реєстрі судових рішень Громадською радою доброчесності виявлено два рішення, ухвалені суддею у цей період.

Також у висновку Громадської ради доброчесності зазначено, що суддя ОСОБА_1., перебуваючи за кордоном з 11 серпня 2016 року до 21 серпня 2016 року, постановив ухвалу № 61094667, а також, перебуваючи за кордоном з 06 травня 2017 року до 13 травня 2017 року, ухвалив постанову № 68906971. Окрім того, суддею ОСОБА_1. під час навчання з 14 жовтня 2013 року до 25 жовтня 2013 року ухвалено рішення № 34383161 та № 64576208, з 01 жовтня 2015 року до 05 жовтня 2015 року ухвалено рішення № 64237186, №51795455, № 52155871, № 64237244 та інших 26 судових рішень, з 22 лютого 2016 року до 26 лютого 2016 року ухвалено рішення № 57236927.

У висновку наголошено також на тому, що суддя ОСОБА_1. не повідомив про наявність конфлікту інтересів та (або) не вжив інших заходів для його запобігання, а саме, не взяв самовідвід, вирішуючи питання про залишення позову без руху, а пізніше повернення позовної заяви в цивільній справі № 357/4364/19, де третьою особою було визначене ТОВ «Піщанське», засновником якого є батько судді.

Також Громадська рада доброчесності надала інформацію, яка не стала підставою для висновку. Так, суддя ОСОБА_1. у деклараціях доброчесності за 2016-2018 роки підтвердив положення пунктів 17 та 18, які є взаємовиключними твердженнями, тобто є підстави стверджувати про повідомлення ним недостовірних відомостей в пункті 18 декларацій доброчесності за 2016-2018 роки.

У висновку Громадської ради доброчесності в якості інформації зазначено, що згідно з ухвалою Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя скаржник звинуватив суддю ОСОБА_1 у вимаганні коштів за задоволення позову у справі, яку розглядала його дружина, суддя Кошель Л.М. Однак, Третя дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя констатувала відсутність фактичних даних вчинення суддею ОСОБА_1 дій щодо вимагання коштів та відмовила у відкритті дисциплінарної справи.

При цьому, оскаржуваний висновок було затверджено та направлено до ВККС у день проведення співбесіди - 25.10.2019, у зв`язку із чим, позивач мав змогу надати свої пояснення щодо тверджень висновку Громадської ради доброчесності лише у ході проведення співбесіди.

Дослідивши рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.10.2019 №1066/ко-19, суд звертає увагу на надані позивачем пояснення.

Так, суддя ОСОБА_1. пояснив, що судові рішення за 2012-2013 роки, на які посилається ГРД, ухвалені не ним, а його дружиною Кошель Л.М. , яка теж є суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Суддя зауважив, що ухвала № 61094667 постановлена 06 вересня 2016 року, постанова № 68906971 ухвалена 18 травня 2017 року, а не під час перебування за кордоном. Навчання в Національній школі суддів України проходило у згадані періоди в місті Києві у першій половині дня, після чого він повертався на роботу і слухав справи, оскільки намагався не створювати тяганину та розглядати їх у визначені чинним законодавством строки.

Стосовно конфлікту інтересів, суддя ОСОБА_1. пояснив, що зазначена цивільна справа по суті ним не слухалася, сторони у справі в судове засідання не викликалися, зокрема і представники ТОВ «Піщанське», оскільки позовна заява була залишена без руху, а надалі повернута заявнику через не усунення недоліків позовної заяви, а саме несплати судового збору.

З приводу того, що позивач у деклараціях доброчесності за 2016-2018 роки підтвердив положення пунктів 17 та 18, які є взаємовиключними твердженнями, позивач зазначив, що під час заповнення декларації доброчесності помилково, через неуважність підтвердив, що ним пройдено перевірку відповідно до Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», за результатами якої не встановлено фактів, що свідчать про порушення присяги судді, та не виявлено підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Щодо посилання ГРД на скаргу, суддя звернув увагу, що скаржник звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою, в якій зазначив про вимагання суддею ОСОБА_1 10000 доларів США за ухвалення судового рішення у справі 357/5502/14-ц на його користь, яка перебувала у провадженні дружини судді. У той же час, Вищою радою правосуддя було відмовлено у відкритті дисциплінарної справи.

Отже, під час співбесіди суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надав пояснення та свої обґрунтування щодо висновків Громадської ради доброчесності.

Суд наголошує, що як убачається зі змісту рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.10.2019 №1066/ко-19, Комісія не знайшла підстав для ухвалення висновку про невідповідність судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики.

Водночас доцільно зауважити, що Громадська рада доброчесності не забезпечила право позивача на надання пояснень з приводу обставин, зазначених у висновку, та направила цей висновок до ВККС України з порушенням десятиденного строку, визначеного Регламентом ВККС України.

Незабезпечення можливості позивачу надати пояснення з питань, які зазначені в оскаржуваному висновку, на переконання суду, зумовило використання відповідачем недостовірної інформації, що призвело до прийняття необґрунтованого висновку.

До того ж, незабезпечення можливості позивачу надати пояснення з питань, зазначених в оскаржуваному висновку, до його затвердження відповідачем, позбавило його права на участь у процесі прийняття рішення щодо нього.

Важливим для врахування є також та обставина, що спірний висновок складено без додержання закріплених вимог, адже не підписано всіма членами Громадської ради доброчесності, які брали участь в ухваленні рішення про надання Комісії ВККС висновку.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про незаконність дій відповідача, а тому, позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 05.02.2020 (а.с. 2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок Громадської ради доброчесності.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Громадської ради доброчесності у виді висновку від 25 жовтня 2019 року, у частині затвердження висновку про невідповідність судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок Громадської ради доброчесності (03109, місто Київ, вулиця Генерала Шаповалова, будинок 9) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.