Справа № 420/3997/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3997/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача не з`явився

представника відповідача Пашаєва Г.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Одеської області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Одеської області в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області, як розпорядника інформації, яка полягає у невиконанні, за наявності очевидних підстав, обов`язків, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» щодо поновлення порушених прав позивача шляхом направлення відповідного повідомлення до Департаменту інформатизації МВС України про виключення (виправлення, видалення, знищення) із баз даних інформації стосовно ОСОБА_1 наступного змісту: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі №01 від 05.01.2001, порушеної за ч.2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили»;

визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації щодо зберігання та використання шляхом зазначення у довідці № наступних відомостей про ОСОБА_1 : «За обліками МВС громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили»;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації виключити із бази даних наступну інформацію про ОСОБА_1 : «За обліками МВС громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 р. є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 (далі - Позивач), є журналістом і членом Національної Спілки Журналістів України (членський квиток № 28475 від 20.05.2016 року). Така діяльність вимагає публічності, у зв`язку з чим журналіст повинен відповідати певним критеріям, у тому числі моральним, які визначені законом та загальноприйняті у суспільстві.

Задля своєї впевненості щодо відсутності в органах державної влади офіційної негативної інформації щодо позивача, він звернувся до Департаменту інформатизації МВС України з відповідним запитом.

На запит Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації (далі - Відповідач 1) видав довідку № наступного змісту: «За обліками МВС громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі №01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили» (копія додається).

Розуміючи, що стосовно позивача дійсно розслідувалася кримінальна справа №01 від 05.01.2001 і вона через відсутність складу злочину закрита ще у 2001 році після повернення із суду на додаткове розслідування, позивач звернувся до прокуратури Одеської області (далі - Відповідач 2) із заявою про вжиття заходів для виправлення цієї ситуації.

Із відповіді Одеської місцевої прокуратури №3, куди Відповідачем 2 переадресовано звернення (копія відповіді №07-60-19 від 16.03.2020), вбачається, що кримінальна справа №01 від 05.01.2001 розглядалася Приморським районним судом м.Одеси з постановленням рішення, після чого 15.10.2001 передана до апеляційного суду Одеської області для розгляду, була розглянута в 2001 році та повернута до суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд не може надати інформацію стосовно дати повернення кримінальної справи після апеляційного розгляду до Приморського районного суду м.Одеси, так як строк зберігання журналу повернення справи до суду та статистичної картки на справу закінчився, у зв`язку з чим вони знищені.

Фактично, у відповідь на моє звернення, прокуратура інформувала про втрату будь-яких слідів стосовно руху кримінальної справи та прийнятого по ній рішення.

Таким чином, склалася ситуація, коли констатуючи безпідставне (в силу не підтвердження об`єктивними даними) облікування в офіційних інформаційних системах МВС України даних дев`ятнадцятирічної давності про обраний стосовно позивача по кримінальній справі запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, прокуратура-як розпорядник цієї інформації-не вжила жодних заходів для поновлення порушених прав.

Позивач вважає бездіяльність Відповідача 2, який не вжив жодних заходів для поновлення порушених прав (а ці порушення є вкрай очевидними і констатовані самою ж прокуратурою), а також дії Відповідача 1 в особі Департаменту інформатизації, що виразилися у наданні довідки № вищевикладеного змісту та сам зміст довідки, протиправними та такими, що грубо порушують права позивача з наступних причин:

в довідці описані події, які мали місце більше 19 років назад, однак з тих пір відомості про результати судового розгляду по кримінальній справі до МВС не надходили;

позивач вже більше 19 років безпідставно вважається особою, що притягалася до кримінальної відповідальності і особисто виправити цього не може;

внесення цієї інформації до довідки завдає шкоди його професійній діяльності, значно звужуючи його конституційні права;

за 19 років від описаних у довідці подій жодний розпорядник інформації (зокрема, Відповідач 2), не виконав вимоги ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» і не виправив неточну, неповну та застарілу інформацію щодо позивача.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником прокуратури Одеської області 18.05.2020 року.

02.06.2020 року від прокуратури Одеської області надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву.

10.06.2020 року за вхід.№ЕП/8522/20 надійшов відзив прокуратури Одеської області.

В підготовчому засіданні 10.06.2020 року позивачем надано відповідь на відзив.

22.06.2020 року за вхід.№ЕП/9211/20 прокуратурою Одеської області надано заперечення.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано Міністерством внутрішніх справ України 18.05.2020 року на електронну адресу .

14.07.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті на 21.07.2020 року.

Станом на 24.07.2020 року та 21.07.2020 року відзиву на позовну заяву від Міністерства внутрішніх справ України не надходило.

Відзив прокуратури Одеської області обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльності прокуратури області як розпорядника інформації - невиконання обов`язків для поновлення його прав (згідно п.4 ч.3 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», вимог ч ч.1,2 статті 15 Закону України «Про захист персональних даних») шляхом направлення повідомлення до Департаменту інформатизації МВС України про виключення із баз даних МВС вищевказаної інформації стосовно нього, а також визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо зберігання і використання даних із зобов`язанням Департаменту інформатизації МВС України їх виключити.

Прокуратура області не погоджується із даним позовом ОСОБА_1 з огляду на необгрунтованість позовних вимог до прокуратури області згідно положень Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних».

Згідно вимог пункту 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані, зокрема, виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Так, згідно підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально виконавчої системи України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.2002 №823/188, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України.

Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Із огляду на це, прокуратура області не є розпорядником інформації, який володіє, зберігає чи розпоряджується у інший спосіб інформацію про позивача, що виключає виникнення, наявність у прокуратури області вказаного правового обов`язку розпорядника інформації, встановленого частиною 3 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ОСОБА_1 отримана довідка серії НОМЕР_1 (повна НОМЕР_2 ) наступного змісту:

«За обліками МВС громадянин(ка) України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 року є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

16.03.2020 року за № 07-69-19 ОСОБА_1 надана відповідь Одеською міською прокуратурою № 3, якою повідомлено про відсутність підстав для реагування.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.14 вказаного Закону розпорядники інформації зобов`язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У відповідності до п.п.1, 2 р. V «Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого Наказом МВС України від 29.11.2016 № 1256, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.01.2017 за № 22/29890, фізична особа, яка досягла 14-річного віку (далі - Заявник), має право на отримання з персонально-довідкового обліку відомостей про себе.

Відомості з персонально-довідкового обліку надаються Заявнику у формі Довідки з дотриманням вимог законодавства про звернення громадян та захист персональних даних на підставі запиту на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, що подається за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

При цьому за визначенням, наведеним у п.1 р. І вказаного Порядку, довідка - документ, який містить відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, та надається фізичній особі у відповідь на її запит.

За змістом п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно: виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Наказом МВС України та ДДУПВП від 23.08.2002 № 823/188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.09.2002 за № 738/7026, затверджено Інструкцію про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України (далі - Інструкція № 823/188).

Відповідно до п.2.1 Інструкції № 823/188 об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем.

Пункт п.3.1 Інструкції № 823/188 визначає підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, якими є: а) постанова про притягнення як обвинувачуваного; б) вирок суду; в) санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України; г) постанова про заведення оперативно-розшукової справи; ґ) постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

За змістом ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Особи, які були реабілітовані, визнаються такими, що не мають судимості.

Разом з тим, за приписами ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Суд враховує, що на поліцію покладено обов`язок наповнення та підтримання в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України, стосовно виявлених кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Проте, як встановлено судом, відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження правомірності наявності в базі даних оперативно-довідкової картотеки відомостей про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 р. є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001.

При цьому вищенаведеними положеннями Інструкції № 823/188 чітко визначені підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, якими є: постанова про притягнення як обвинувачуваного; вирок суду; санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України; постанова про заведення оперативно-розшукової справи; постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

За положеннями п.11.1 Інструкції № 823/188 оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:

а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;

б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;

в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;

г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

Водночас, як встановлено судом, спірним питанням позову ОСОБА_1 є питання наявності/відсутності законних підстав для перебування в оперативно -довідкових картотеках інформації про порушену стосовно позивача кримінальну справу за № 01 від 05.01.2001, і відповідачами не доведена суду наявність таких підстав.

Крім цього, згідно з п.7.1 Інструкції № 823/188 з метою забезпечення повноти подання і якості оформлення обліково-реєстраційних документів здійснюється постійний контроль за належною фіксацією в них інформації про об`єкти обліку.

Управління (відділи) оперативної інформації використовують такі форми контролю за повнотою і достовірністю облікових документів: ведення контрольних картотек на осіб, щодо яких запобіжним заходом обрано взяття під варту (по кожному СІЗО, тюрмі, УВП окремо); приймання від слідчих та дізнавачів правоохоронних органів, перелічених у пункті 4.1, статистичних карток на осіб, які скоїли злочини (форма 2), та на злочини, за вчинення яких особам пред`явлено обвинувачення (форма 4), - здійснюється за наявності алфавітних карток ф.1 (додаток 1) на цих осіб; проведення звірень з обліками зацікавлених служб не рідше одного разу на рік.

Відтак, враховуючи наведені положення п.7.1 Інструкції №823/188, а також положення ч. 2 ст. 77 КАС України щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень довести правомірність своїх дій (рішень, бездіяльності), судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що саме позивачем не було надано суду процесуальний документ, складений у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу, який би давав правові підстави для вилучення інформації про притягнення його до кримінальної відповідальності та будь-які документальні підтвердження того, що відповідачем порушено ч.1 ст.10, п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», які передбачають, що інформація, яка знаходиться в автоматизованій базі даних управління інформаційної підтримки є неточною, неповною, застарілою.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, що інформація про притягнення позивача до кримінальної відповідальності у компетентних органів відсутня, тобто є такою, що у встановленому законом порядку не підтверджена.

Суд вважає за доцільне зазначити також, що відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції № 823/188 інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року № 1256 «Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2017 року за № 22/29890Ю, затверджено форму бланка Довідки про надання фізичним особам відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Згідно з додатком 2 до вказаного наказу запит на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України може містити вимогу особи, яка з ним звертається до компетентного органу, а саме вимогу про надання:

відомостей про відсутність (наявність) судимості

відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Втім, чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає зазначення в такій довідці інформації про те, що особа притягується до кримінальної відповідальності.

Вказане свідчить про те, що довідка містить неточну та таку, що не відповідає дійсності та є непідтвердженою інформацію.

Отже, в базі даних оперативно-довідкового обліку відповідача міститься запис, про вилучення якого звернувся позивач з вимогою до суду, щодо інформації, яку не може містити довідка, передбачена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року № 1256.

Вказаним правовим нормам кореспондують положення пункту 2 Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України № 1256, яким також визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Ця правова норма також не передбачає зазначення у довідці інформації такого змісту «є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

Отже, інформація, що міститься в довідці серії ІІА №1399289, не відповідає вищенаведеній правовій нормі.

Оскільки інформація, невідповідність якої дійсності та вимогам чинного законодавства встановлена в судовому порядку, наявність спірного запису без правових підстав для внесення такої інформації до бази даних оперативно-довідкового обліку є протиправним та свідчить про необхідність його вилучення з метою повного захисту порушених прав позивача.

Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 24 жовтня 2019 року (справа № 804/4135/18) від 24 лютого 2020 року (справа №802/1587/18-а), від 30 квітня 2020 року (справа №120/345/19-а) та від 02.07.2020 року (справа №808/316/18).

Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації щодо зберігання та використання шляхом зазначення у довідці № наступних відомостей про ОСОБА_1 : «За обліками МВС громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

Як зазначено вище, За положеннями п.11.1 Інструкції № 823/188 оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:

а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;

б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;

в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;

г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

При розгляді справи не встановлено направлення до МВС України зазначених документів, тому стверджувати про протиправність дій відповідача щодо зберігання та використання наявної в базах інформації не має правових підстав.

При цьому, також слід зазначити, що ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про вилучення інформації щодо себе не звертався.

Суд також відмовляє в задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльності прокуратури Одеської області, як розпорядника інформації, яка полягає у невиконанні, за наявності очевидних підстав, обов`язків, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» щодо поновлення порушених прав позивача шляхом направлення відповідного повідомлення до Департаменту інформатизації МВС України про виключення (виправлення, видалення, знищення) із баз даних інформації стосовно ОСОБА_1 наступного змісту: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі №01 від 05.01.2001, порушеної за ч.2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

Судом встановлено, що Одеською місцевою прокуратурою №3 при розгляді заяви ОСОБА_1 встановлено наступне.

Згідно відповіді департаменту інформатизації МВС України, прокуратурою Приморського району міста Одеси 30.03.2001 кримінальну справу № 1 за ч. 2 ст. 143 КК України (в ред. 1960 року) направлено до Приморського районного суду міста Одеси для розгляду по суті. Відомості про судовий розгляд кримінальної справи до МВС України не надходили.

З метою встановлення рішення, яке прийнято судом у кримінальній справі №1, місцевою прокуратурою до Приморського районного суду міста Одеси направлено відповідний запит.

Із відповіді Приморського районного суду міста Одеси вбачається, що по кримінальній справі судом постановлено рішення та відповідно із обліково-статистичною карткою № 1-426/2001, кримінальна справа 15.10.2001 направлена до апеляційного суду Одеської області.

Згідно відповіді Одеського апеляційного суду вбачається, що надати інформацію стосовно дати повернення кримінальної справи №1 після апеляційного розгляду до Приморського районного суду міста Одеси не уявляється можливим, так як строк зберігання журналу повернення справи до суду та статистичної картки на справу закінчився, у зв`язку з чим вони були знищені.

Крім того, з метою встановлення руху кримінальної справи №1 Одеською місцевою прокуратурою № 3 до Приморського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області направлено відповідний запит.

Із відповіді Приморського ВП у місті Олесі ГУНП в Одеській області встановлено, що перевірити журнали вхідної та вихідної кореспонденції СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за 2001 рік не виявилось можливим, так як на підставі наказу МЮ України за № 578/5-12 журнали знищено.

У зв`язку із тим, що у ході перевірки не встановлено місцезнаходження кримінальної справи № 1, то не надається можливим встановити, яке остаточне рішення прийняте у цій справі та чи складався акт про її знищення.

Крім того, в Одеській місцевій прокуратури № 3 відсутня інформація щодо виставлення по кримінальній справі статистичної картки форми «К2».

Встановлене судом свідчить про відсутність правових підстав для направлення повідомлення до Департаменту інформатизації МВС України про виключення (виправлення, видалення, знищення) із баз даних інформації стосовно ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації виключити із бази даних наступну інформацію про ОСОБА_1 : «За обліками МВС громадянин(ка) України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 р. є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Вказаний принцип відображено у статті 242 КАСУ, якою визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Одеської області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації виключити із бази даних наступну інформацію про ОСОБА_1 : «За обліками МВС громадянин(ка) України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) Одеса Одеська область Україна на території України станом на 14.08.2019 р. є особою, стосовно якої прокуратурою Приморського району м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у кримінальній справі № 01 від 05.01.2001, порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960), порушеної за ч. 2 ст. 143 КК України (у редакції 1960). Направлено до суду 30.03.2001. Відомості про розгляд кримінальної справи до МВС не надходили».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.