Справа № 160/11248/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2020 року м. Дніпросправа № 160/11248/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Шальєвої В.А., Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:,секретар судового засідання Лащенко Р.В., за участю: представника позивача Колінко Ю.М,, представника відповідача Солодової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року (суддя у 1 інстанції Сидоренко Д.В.) в адміністративній справі №160/11248/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт"звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність щодо неподання висновку про повернення помилково перерахованих коштів за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» () від 22.04.2019 №11-2019-000014 про повернення помилково перерахованих коштів до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов`язати підготувати висновок про повернення податку з доходів фізичних осіб в сумі 1549850,00грн. з відповідного бюджету на погашення грошового зобов`язання з орендної плати за землю, код: 18010600, , отримувач Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, МФО 899998, та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

РішеннямДніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року позов задоволено частково.Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" вих.№11-2019-000014 від 22.04.2019 року відносно перерахування коштів з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата у сумі 1549850,00 грн. на орендну плату з юридичних осіб.Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" вих.№11-2019-000014 від 22.04.2019 року відносно перерахування коштів з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата у сумі 1549850,00 грн. на орендну плату з юридичних осіб, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 960,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби.

25.02.2020р. представник ТОВ «Ріал Істейт» звернувся до суду першої інстнації із заявою, в якій просив стягнути з Офісу великих платників податків ДПС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» вартість послуг, пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що 08.10.2019р. між ТОВ "Ріал Істейт" та Адвокатським об`єднанням «Альянс» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, згідно з якого, бюро об`єднання приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу у цій судовій справі. Вартість наданих послуг становить 10000,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись напорушення норм процесуального права,просить скасувати ухвалу суду ід 05.03.2020 року та прийняте нове судове рішення про стягнення з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" вартість послуг, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 10000,00грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що чинним законодавством не встановлено вимог до складення детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правової (правничої) допомоги. Наданий до суду акт наданих послуг є первинним документом, який підтверджує факт вчинення господарської операції, містить всі обов`язкові реквізити, які є необхідними в силу закону. Факт надання правової допомоги підтверджується складеними процесуальними документами по суті, а факт участі представника в судових засіданнях звукозаписом судових засідань та протоколами судових засідань. При цьому, висновки суду про те, що витрати на правничу допомогу є непропорційними, не спростовано судом жодними доказами. Крім того, право на компенсацію витрат на правничу допомогу у випадку задоволення позовних вимог є абсолютним, суд за певних умов може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, проте ст.134 КАС України не надає суду можливості відмовити в задоволені заяви про розподіл судових витрат. Також позивач зазначив, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Крім того, відсутність у детальному описі наданих послуг інформації щодо погодинного визначення вартості послуг не впливає на розмір гонорару та не є вирішальним для компенсації витрат, про що зазначено в умовах договору на надання правничої допомоги.

В відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Так, згідно з Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правової (правничої) допомоги від 21.02.2020р., вартість наданих послуг визначена на рівні 10000,00 грн., в тому числі:

-юридичний аналіз та правова експертиза спірної ситуації щодо повернення помилково сплаченого податку з доходів фізичних осіб у сумі 1549850,00 грн., в тому числі акту від 26.03.2019р. №47/28-10-46-17-34918876, заяви ТОВ «Ріал Істейт» від 22.04.2019р. №11-2019-000014, листу Офісу великих платників податків ДФС від 10.05.2019р. №23366/10/28-10-46-02-27; формування правової позиції; збір та аналіз документів, які є письмовими доказами по справі; підготовка та направлення до ДОАС позовної заяви, опрацювання відзиву на позовну заяву з доданими доказами; підготовка відповіді на відзив на позову заяву; збір та аналіз додаткових доказів у справі; підготовка проекту для підписання посадовими особами товариства та подання додаткових пояснень у справі х додатковими доказами 4000,00 грн.;

-участь у судових засіданнях по справі №160/11248/19 4 засідання (10.12.2019р., 15.01.2020р., 06.02.2020р., 20.02.2020р.) 6000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відсутність у наданому до суду першої інстанції опису робіт витрат часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), унеможливлює перевірку співмірності розміру витрат на оплату послуг адвокату у порядку п.5 ст.134 КАС України в розмірі 4000,00 грн., а також не співмірність вартості участі адвоката в судовому засіданні в розмірі 6000,00 грн. із складністю справи.

Наведене, зокрема, виключає можливість встановлення кількості витраченого адвокатом часу на надання професійної правничої допомоги у цьому випадку та, відповідно, встановлення співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката витраченому ним часу на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Посилання позивача про те, що суд не наділений правом за своєю ініціативою відмовляти у компенсації оплати за адвокатські послуги, а може лише зменшити розмір витрат у разі їх не співрозмірності є безпідставними, оскільки на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16.

Враховуючи викладене підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року в адміністративній справі №160/11248/19- залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року в адміністративній справі №160/11248/19- залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена 15.07.2020 року, в повному обсязі постанова складена 20.07.2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя В.А. Шальєва