Справа № 480/1141/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 р. Справа № 480/1141/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Савицької Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бєлянської С.М.,

представника позивача - Білогрищенка О.А.,

представника відповідача та третьої особи - Фадєєва В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №480/1141/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування пункту 33 додатку до рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хоружів" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, і просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 33 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 № 303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми" щодо демонтажу тимчасової споруди зупинка громадського транспорту громадського транспорту по вул. Прокоф`єва, біля буд. 25;

- визнати незаконним Порядок демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР.

Ухвалою суду від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

18.03.2020 представником Сумської міської ради подано до суду клопотання про роз`єднання позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.05.2020 задоволено клопотання Сумської міської ради про роз`єднання позовних вимог в самостійне провадження.

Роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування пункту 33 додатку до рішення та Порядку, а саме:

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування пункту 33 додатку до рішення;

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до Сумської міської ради про визнання незаконним Порядку. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказаній адміністративній справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №480/3157/20.

Позовні вимоги ТОВ "Хоружів" до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування пункту 33 додатку до рішення мотивовані тим, що пунктом 33 додатку до оскаржуваного рішення передбачено здійснити демонтаж тимчасової споруди, яка належить позивачеві. Вказує на те, що тимчасова споруда розміщувалась позивачем на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.12.2011 № 830 "Про надання дозволів на розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м.Суми", а земельна ділянка під розміщення спірної тимчасової споруди була надана підприємству на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту на користування місцем для розташування тимчасової споруди в м.Суми від 14.02.2012 №005/12. Позивач стверджує, що має дозвільний документ на розміщення тимчасової споруди, а саме відповідний паспорт, а інших дозвільних документів чинним законодавством для розміщення тимчасових споруд для провадження господарської діяльності не передбачено. Крім того, позивач звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що воно прийняте відповідно до Порядку демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР, який, на переконання позивача, прийнятий всупереч наданих Сумській міській раді повноважень. За вказаних обставин, позивач вважає, що пункт 33 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 №303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми" щодо демонтажу тимчасової споруди зупинка громадського транспорту громадського транспорту по вул.Прокоф`єва, біля буд. 25 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Ухвалою суду від 26.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" про зупинення провадження у справі №480/1141/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №480/3157/20.

Ухвалою суду від 04.06.2020 задоволено клопотання представника відповідача та відкладено підготовче судове засідання на 10.06.2020.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 закрито підготовче провадження по справі №480/1141/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування пункту 33 додатку до рішення та призначено справу до судового розгляду по суті.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що позивач не надав відповідачу та третій особі по справі жодних дозвільних документів, які б засвідчували законність розміщення спірної тимчасової споруди, а також документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Щодо посилання позивача на наявність паспорту на тимчасову споруду, то відповідач зазначив, що останній є технічною документацією та не дає дозволу на провадження господарської діяльності у тимчасових спорудах. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що наданий позивачем Договір №005/12 про встановлення особистого строкового сервітуту на користування місцем для розташування тимчасової споруди в м.Суми від 14.02.2012, згідно п.2.2 укладено строком на 5 років, тобто, до 14.02.2017 і на час прийняття оскаржуваного рішення вказаний договір, у встановленому законом порядку, не був продовжений. Відповідач також наголошує на тому, що виконавчий комітет СМР, приймаючи рішення від 21.05.2019 №303 щодо демонтажу тимчасової споруди, діяв відповідно до своїх повноважень, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування" та відповідно до чинного Порядку демонтажу, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР.

У відповіді на відзив, позивач, не погоджуючись із доводами відповідача, зауважує, що тимчасова споруда позивача, яка вказана в переліку споруд, що підлягають демонтажу, розміщувалась на підставі усіх необхідних дозвільних документів і в разі закінчення строків дії договору на земельну ділянку останній має право оформити нові документи на право користування землею. Крім того, демонтаж тимчасових споруд, на думку позивача, повинен здійснюватись у передбаченому Законом порядку, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю, а рішення виконавчого комітету про такий демонтаж є незаконним, оскільки законом не передбачено таких повноважень виконавчого комітету міської ради.

У судових засіданнях під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача та третьої особи Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи та додаткові пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Протоколу №1 від 04.04.2019 (а.с.115-117) засідання комісії з питань демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території міста Суми визначено перелік тимчасових споруд, що підлягають демонтажу, зокрема, пункт 35 переліку щодо тимчасової споруди сіро-білого кольору вул.Прокоф`єва біля буд.25 (зупинка громадського транспорту) ухвалено доручити управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради підготувати проект рішення виконавчого комітету Сумської міської ради про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених/розміщених елементів тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми.

У подальшому 21.05.2019 виконавчим комітетом Сумської міської ради прийнято рішення № 303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми", пунктами 1, 2 якого вирішено Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради (Кривцов А.В.) вжити заходів щодо попередження про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд згідно з додатком. У разі невиконання власником тимчасової споруди вимог щодо усунення порушень чинного законодавства України та неприведення земельної ділянки у попередній стан, комісії з питань звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території міста Суми ( ОСОБА_1 ) вжити відповідних заходів (а.с.30-31).

Додатком до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 №303 визначено Перелік тимчасових споруд, які підлягають демонтажу (а.с.32-33). Так, у п.33 вказаного Переліку зазначено наступний об`єкт: тимчасова споруда сіро-білого кольору (зупинка громадського транспорту) вул. Прокоф`єва, біля буд. 25.

Листом Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 17.02.2020 № 246/08.01-22 повідомлено орендаря позивача про те, що на виконання п.33 Додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 № 303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми", власнику тимчасової споруди необхідно у термін до 20.02.2020 (включно) провести демонтаж тимчасової споруди сіро-білого кольору (зупинка громадського транспорту) вул. Прокоф`єва, біля буд. 25 у добровільному порядку. У разі невиконання даної умови, тимчасову споруду буде демонтовано в примусовому порядку (а.с.38). Про вказаний лист орендар повідомила ТОВ "Хоружів" 18.02.2020 (а.с.39).

Згідно із Актом від 21.02.2020, складеним о 01:00 год. на виконання п.33 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 №303, комісією проведено звільнення земельної ділянки (місця розташування) від незаконно встановленого/розміщеного об`єкта, зокрема, за адресою: вул. Прокоф`єва, біля буд. 25 (а.с.114).

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 21.05.2019 №303 ТОВ "Хоружів" звернулося до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів врегульовано Законом України "Про благоустрій населених пунктів".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування:

а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики;

б) пам`ятки культурної та історичної спадщини;

в) майдани, площі, бульвари, проспекти;

г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

ґ) пляжі;

д) кладовища;

е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

За приписом пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 10 цього Закону до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно із частинами 1, 2 статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюється порядок благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою.

Правила розробляються для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Частинами 2, 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Вважаючи свої права порушеними, оскаржуваним п.33 Додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 №303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми", позивач зазначає, що має дозвільний документ на розміщення вказаної споруди, на підтвердження чого надав паспорт на розміщення зупинки громадського транспорту з облаштуванням торгівельних місць за адресою вул. Прокоф`єва, біля буд. 25 (проти Манежу) та Договір №005/12 про встановлення особистого строкового сервітуту на користування місцем для розташування тимчасової споруди в м.Суми від 14.02.2012 (а.с.14-20).

Звертаючись до суду із даним позовом та заперечуючи наявність у відповідача повноважень приймати рішення про демонтаж тимчасової споруди, що належить позивачеві, ТОВ "Хоружів" наполягало на тому, що вказане рішення повинно прийматися виключно органами архітектурно-будівельного контролю і лише після відмови власника об`єкта виконати вимоги припису цього органу про добровільне знесення цієї споруди.

Тобто, правовим питанням спору є встановлення чи є об`єкт позивача тимчасовою спорудою чи об`єктом нерухомого майна. Від цього залежить й компетенція органу місцевого самоврядування приймати рішення про демонтаж в примусовому порядку встановленого самочинного об`єкта.

Частина 3 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачає, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

За визначенням частини 2 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

На підставі аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу.

Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.

Якщо ж об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі №465/249/15-а.

Згідно з частиною 3 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

За змістом частин 1, 2 статті 182 цього ж Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Об`єктами ж будівництва, у розумінні абзацу 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Під час розгляду справи судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачем за адресою вул. Прокоф`єва, біля буд. 25 (проти Манежу) була розміщена саме тимчасова споруда (паспорт на розміщення зупинки громадського транспорту з облаштуванням торгівельних місць за адресою вул . Прокоф`єва, біля буд. 25 (проти Манежу) та Договір №005/12 про встановлення особистого строкового сервітуту на користування місцем для розташування тимчасової споруди в м.Суми від 14.02.2012).

Відтак, суд дійшов висновку про те, що спірний об`єкт не є капітальною спорудою, як об`єкт нерухомого майна, який зареєстрований у встановленому законом порядку. Крім того, об`єкт немає прив`язки до землі, немає поштової адреси, тобто, є об`єктом із полегшеної металоконструкції, що може переміщатись (а.с.119, 120, 122, 123).

З огляду на вищенаведене, у суду немає підстав для висновку щодо належності зображеної на фото металевої споруди до об`єкта нерухомого майна.

За таких обставин, орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями приймати рішення про демонтаж об`єктів, що належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.

Судом також встановлено, що між Сумською міською радою та ТОВ "Хоружів" був укладений договір про встановлення особистого строкового сервітуту на користування місцем для розміщення тимчасової споруди в м. Суми від 14.02.2012 №005/12 зі строком дії на 5 років (а.с. 17-20).

У відповідності до п.4.4.6 вищевказаного Договору - «Власник» (ТОВ "Хоружів") зобов`язаний після закінчення строку дії Договору, якщо не буде прийнято рішення про продовження дозволу на розміщення тимчасової споруди «Сервітуарія» на новий строк, припинити користування територією (об`єктом благоустрою) для здійснення підприємницької діяльності, звільнити її від тимчасової споруди.

Також із Дозволу на розміщення тимчасових споруд від 26.12.2011 вбачається, що термін дії дозволу до 20.12.2016 (а.с.113).

Згідно із п. 2.1 Розділу 2 Порядку демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР (далі - Порядок № 4505-МР) (а.с. 10-13), демонтажу підлягають незаконно встановлені/розміщені ТГ, ТС (далі - об`єкти), на території міста Суми, а відповідна територія (місце розташування) прибиранню від сміття, що залишилося після демонтажу, у випадках:

1) відсутності, анулювання, закінчення строку дії паспорта прив`язки ТГ,ТС, договору та/або інших дозвільних документів, на підставі яких встановлено/розміщено об`єкти;

2) самовільного розміщення/розміщення об`єктів;

3) невідповідності розташування об`єктів будівельним нормам та правилам, чинним нормативним актам у сфері благоустрою, паспорту прив`язки ТС, документам на елементи благоустрою (технічним паспортам на об`єкти, паспортам дитячих ігрових та спортивних майданчиків, тощо);

4) відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку для ТС, ТГ;

5) самовільної зміни власником призначення ТС, ТГ;

6) рішення судових органів;

7) передбачених чинним законодавством України.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного п.33 Додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 у позивача були відсутні будь-які дозвільні документи, які б засвідчували законність розміщення тимчасової споруди, а також документи, що посвідчують право на земельну ділянку, а строк дії договору, на підставі якого позивач використовував земельну ділянку під тимчасовою спорудою, закінчився, доказів укладення нового договору позивачем суду надано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що відповідачем належним чином доведено факт відсутності у позивача на момент прийняття оскаржуваного рішення дозвільних документів на розміщення тимчасової споруди, а також документів, що посвідчують право на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради , а саме: пункт 33 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 №303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми" щодо демонтажу тимчасової споруди зупинка громадського транспорту громадського транспорту по вул. Прокоф`єва, біля буд. 25, є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не підлягає скасуванню.

Щодо посилання позивача на те, що, приймаючи вище вказане рішення, виконавчий комітет Сумської міської ради протиправно керувався Порядком демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР, який на переконання ТОВ "Хоружів" є незаконним, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Аналогічне положення містить частина 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою визначено, що акти ради, виконавчого комітету ради, прийняті в межах наданих йому повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Механізм, підстави, строки і порядок проведення демонтажу тимчасових споруд (надалі - ТС) для здійснення підприємницької діяльності на території м. Суми, що розміщені з порушенням вимог чинного законодавства України, визначений Порядком демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР (далі - Порядок №4505-МР).

Вказаний Порядок № 4505-МР розроблений відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Суми, Правил благоустрою міста Суми, затверджених відповідними рішеннями Сумської міської ради та інших нормативних актів.

Суд зазначає, що на час прийняття виконавчим комітетом Сумської міської ради оскаржуваного рішення, Порядок №4505-МР був чинним, а тому виконавчий комітет Сумської міської ради на виконання цього Порядку зобов`язаний був прийняти рішення про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прийняття рішень про звільнення земельних ділянок від незаконного встановлених/розміщених тимчасових споруд, а також вжиття заходів щодо примусового демонтажу таких споруд відносяться до компетенції виконавчого комітету Сумської міської ради, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункт 33 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 № 303 "Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми" щодо демонтажу тимчасової споруди зупинка громадського транспорту громадського транспорту по вул. Прокоф`єва, біля буд. 25 необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд також враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 27.02.2020 справа №826/14017/17, згідно якої виконавчі органи місцевого самоврядування вправі вживати дії щодо демонтажу у порядку та у спосіб визначений місцевою радою у затверджених нею ж Правилах, та визнав наявність повноважень органів місцевого самоврядування на контроль благоустрою на відповідній території.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, відтак, і підстави для стягнення на користь позивача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,77, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування пункту 33 додатку до рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено та підписано 21.07.2020.

Суддя Н.В. Савицька