Справа № 500/2923/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2923/19 пров. № А/857/8048/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Пильо І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 500/2923/19 за адміністративним позовом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа: ОСОБА_1 , про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення штрафу,-

суддя в 1-й інстанції - Шульгач М. П.,

час ухвалення рішення - 20.05.2020 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 25.05.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради звернулося в суд з позовом до відповідача - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа: ОСОБА_1 , в якому просило визнати незаконними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т. С. у виконавчому проваджені №60088101 під час винесення постанови про накладення штрафу від 04 жовтня 2019 року; скасувати постанову про накладення штрафу від 04 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні №60088101.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що постановою відповідача від 27 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 вересня 2019 року у справі №607/16899/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня»; у резолютивній частині постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2019 року державним виконавцем зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, тобто до 11 жовтня 2019 року. Разом з тим, державним виконавцем постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення винесено 04 жовтня 2019 року, тобто до закінчення строку, встановленого державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2019 року. При цьому, про поважність причин невиконання рішення суду державного виконавця було неодноразово проінформовано та надано достатньо доказів, що підтверджують відсутність реальної можливості виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 вересня 2019 року у справі №607/16899/19. З огляду на вказане, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов та скасувати постанову про накладення штрафу від 04 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні №60088101.

Відповідач та третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2019 року визнано незаконним та скасовано наказ в.о. генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільська університетська лікарня» за №141-од від 10 липня 2019 року, яким ОСОБА_1 лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення за порушення трудової дисципліни (п.2 ст.147 КЗпП України) звільнено з роботи з 10 липня 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня». Стягнуто з КНП «Тернопільська університетська лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10 липня 2019 року по 13 вересня 2019 року включно, у сумі 17306 грн 81 коп., за вирахуванням відповідних податків та зборів, а також 1000 грн на відшкодування моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за липень місяць 2019 року у розмірі 5891,68 грн, за вирахуванням відповідних податків та зборів, допущено до негайного виконання.

27 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60088101 про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня», та надано строк - 10 робочих днів для виконання рішення суду.

02 жовтня 2019 року КНП «Тернопільська університетська лікарня» надало обґрунтоване пояснення неможливості на даний час виконати рішення суду в рамках виконавчого провадження №60088101. Зокрема, повідомило, що у зв`язку із змінами в організації виробництва праці, пов`язаними з перетворенням Тернопільської університетської лікарні у некомерційне підприємство (на підставі рішення сесії Тернопільської обласної ради №1255 від 06 листопада 2018 року), спрямоване на підвищення рівня медичного обслуговування, розширення можливостей щодо його доступності та якості ефективності роботи персоналу з метою оптимізації, раціонального використання медичного обладнання, кадрових та фінансових ресурсів, враховуючи показники статистичних даних надання ендоскопічної допомоги, вирішено ліквідувати ендоскопічне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня». У зв`язку з тим, що ендоскопічне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» на підставі наказу позивача від 05 вересня 2019 року №139-к ліквідовано з 09 вересня 2019 року, тому відсутня реальна можливість поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня».

02 жовтня 2019 року державним виконавцем направлено позивачу запит №47621, в якому зазначено необхідність термінового надання копії наказу КНП «Тернопільська університетська лікарня» про ліквідацію ендоскопічного відділення №139-к від 05 липня 2019 року та рішення сесії Тернопільської обласної ради №1255 від 06 листопада 2018 року про зміну в організації виробництва праці, пов`язаними з перетворенням Тернопільської університетської лікарні у некомерційне підприємство.

Позивачем негайно на виконання запиту державного виконавця від 02 жовтня 2019 року надано копії запитуваних документів.

04 жовтня 2019 року державним виконавцем винесено постанову ВП №60088101 про накладення на КНП «Тернопільська університетська лікарня» штрафу у розмірі 5100 грн у зв`язку з невиконанням рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня».

Не погодившись з постановою відповідача від 04 жовтня 2019 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №60088101, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки КНП «Тернопільська університетська лікарня» 02 жовтня 2019 року повідомило державного виконавця про відмову виконати рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, тому постанова про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн відповідає вимогам ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може бути скасована.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

П.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст.63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними у розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2019 року ВП №60088101 зобов`язано боржника (КНП «Тернопільська університетська лікарня») виконати рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня», при цьому державним виконавцем у вказаній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що 02 жовтня 2019 року КНП «Тернопільська університетська лікарня» надало обґрунтоване пояснення неможливості на даний час виконати рішення суду в рамках виконавчого провадження №60088101. Зокрема, повідомило, що у зв`язку із змінами в організації виробництва праці, пов`язаними з перетворенням Тернопільської університетської лікарні у некомерційне підприємство (на підставі рішення сесії Тернопільської обласної ради №1255 від 06 листопада 2018 року), спрямоване на підвищення рівня медичного обслуговування, розширення можливостей щодо його доступності та якості ефективності роботи персоналу з метою оптимізації, раціонального використання медичного обладнання, кадрових та фінансових ресурсів, враховуючи показники статистичних даних надання ендоскопічної допомоги, вирішено ліквідувати ендоскопічне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня». У зв`язку з тим, що ендоскопічне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» на підставі наказу позивача від 05 вересня 2019 року №139-к ліквідовано з 09 вересня 2019 року, тому відсутня реальна можливість поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня».

Також 02 жовтня 2019 року державним виконавцем направлено позивачу запит №47621, в якому зазначено необхідність термінового надання копії наказу КНП «Тернопільська університетська лікарня» про ліквідацію ендоскопічного відділення №139-к від 05 липня 2019 року та рішення сесії Тернопільської обласної ради №1255 від 06 листопада 2018 року про зміну в організації виробництва праці, пов`язаними з перетворенням Тернопільської університетської лікарні у некомерційне підприємство.

Разом з тим, 04 жовтня 2019 року державним виконавцем винесено постанову ВП №60088101 про накладення на КНП «Тернопільська університетська лікарня» штрафу у розмірі 5100 грн у зв`язку з невиконанням рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» у встановлений державним виконавцем строк.

Однак, беручи до уваги зміст постанови від 27 вересня 2019 року ВП №60088101 про відкриття виконавчого провадження, аналізуючи вищенаведені правові норми, а також фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що державним виконавцем передчасно прийнято постанову від 04 жовтня 2019 року про накладення на КНП «Тернопільська університетська лікарня» штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду у спірних правовідносинах, оскільки строк, встановлений державним виконавцем на виконання рішення суду (10 робочих днів), не завершився.

При цьому, при винесенні постанови від 04 жовтня 2019 року про накладення штрафу ВП №60088101 державний виконавець не врахував пояснення, надані КНП «Тернопільська університетська лікарня», щодо відсутності реальної можливості виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 вересня 2019 року у справі №607/16899/19, та безпідставно дійшов висновку про необґрунтованість таких пояснень.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2020 року відповідач прийняв наказ №57-од «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », згідно з яким ОСОБА_1 поновлено на посаді лікаря-ендоскопіста ендоскопічного відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» з 13 вересня 2019 року.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у позові, оскільки дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т. С. у виконавчому проваджені №60088101 щодо винесення постанови про накладення штрафу від 04 жовтня 2019 року, з огляду на встановлені судом обставини, не можуть вважатися правомірними, тому оскаржувана постанова від 04 жовтня 2019 року про накладення штрафу ВП №60088101 підлягає скасуванню як протиправна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 246, 250, 268, 272, 287, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №500/2923/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терези Степанівни у виконавчому проваджені №60088101 щодо винесення постанови про накладення штрафу від 04 жовтня 2019 року

Скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терези Степанівни від 04 жовтня 2019 року ВП №60088101 про накладення штрафу.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 23 липня 2020 року.