Справа № 520/7161/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 р. Справа № 520/7161/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині застосування коефіцієнту при нарахуванні позивачу пенсії у розмірі 1,53608 - неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії позивачу з застосуванням вірного індивідуального коефіцієнту.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що перебуває на пенсійному обліку В ГУПФУ в Харківській області. З 22.05.2003 року отримував пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. З 21.03.2005 року отримує пенсію за віком. Страховий стаж складає 49 років 9 місяців 8 днів. Індивідуальний коефіцієнт позивача, який враховуються при призначенні (перерахунку) пенсії складав 2,07 відсотки згідно з довідкою за 5 років з 01.01.1984 року по 31.12.1988 року. Згодом пенсійним органом перераховано пенсію позивача виходячи зі заробітної плати за 5 років з 01.01.1984 року по 31.12.1988 року та даних СПОВ з 01.07.2000 року по 31.07.2009 року, при цьому індивідуальний коефіцієнт склав 1,89200. У 2009 році, за заявою позивача, пенсійним органом здійснено перерахунок його пенсії, в результаті чого індивідуальний коефіцієнт склав 1,53608. Позивач вважає, що пенсійним органом в результаті перерахунку пенсії неправомірно занижено індивідуальний коефіцієнт при нарахуванні пенсії до 1,53608, що призвело до зниження розміру пенсії.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

24.06.2020 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі зазначивши, що позивач починаючи з 22.05.2003 року перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання. Пенсію позивача розраховано з урахуванням страхового стажу 40 років 08 місяців 10 днів та заробітної плати з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року. Після перерахунку пенсії з 12.01.2005 року індивідуальний коефіцієнт склав 1,89209. 21.03.2005 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим з 21.03.2005 року позивачем переведено на пенсію за віком. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менше як 24 місяці страхового стажу після призначення (перерахунку) пенсії не залежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується показник середньої заробітної плати (визначений частиною 2 статі 40 Закону №1058) за три попередні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. В даному випадку Позивач після призначення пенсії по інвалідності продовжував працювати.

Частиною 1 ст. 40 Закону № 1058 визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця. Отже, як зазначив відповідач, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058. На відміну як індивідуальний коефіцієнт залежить від кількості відпрацьованих місяців і змінюється при кожному перерахунку пенсії.

Враховуючи вищенаведене, Головне управління вважає, оскільки позивачу не одноразово здійснювався перерахунок пенсії як від стажу, так і від оновленого заробітку в свою чергу і змінювався індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо застосування індивідуального коефіцієнту в розмірі 1,89209 є незаконними та не підлягають задоволенню, оскільки він не відповідає розмірам його заробітної плати.

15.07.2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, якою підтримав свою правову позицію, викладену у позові, вказав на протиправні дії відповідача щодо зменшення індивідуального коефіцієнту та просив суд не брати до уваги зміст відзиву на позов.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши доводи заяв по суті сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою суду витребувано у пенсійного органу матеріали пенсійної справи позивача. на виконання якої надано витребувані документи.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами, з 22.05.2003 року ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання. Індивідуальний коефіцієнт складав на той час складав 2,7.

21.03.2005 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення його на пенсію за віком, на підставі чого з 21.03.2005 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Матеріалами пенсійної справи підтверджено та в листі Індустріального відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.05.2020 року № 2000-0111-8/20887 зазначено, що до 12.01.2005 року індивідуальний коефіцієнт позивача складав 2,07 виходячи із розрахунку наданої позивачем довідки про заробітну плату за 5 років з 01.01.1984 року по 31.12.1988 року.

Пенсія позивача розрахована при загальному трудовому стажі 49 років 9 місяців 8 днів, виходячи із заробітної плати за період 5 років з 01.01.1984 року по 31.12.1988 року та даних СПОВ з 01.07.2000 року - по 31.07.2009 року. При цьому розрахунку індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії складає 1,89209.

За заявою позивача від 12.10.2009 року йому проведено перерахунок пенсії. Після чого індивідуальний коефіцієнт становить 1,53608.

Вважаючи протиправними дії пенсійного органу індивідуального коефіцієнту при нарахуванні пенсії з 2,7 до 1,89209 та потім до 1,53608 в результаті проведеного перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд ураховує таке нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) регулював питання пенсійного забезпечення та гарантував всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 69 Закону 1788-XII пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії виходячи з більш високого заробітку, який визначається за 2 роки роботи підряд після призначення пенсії відповідно до статей 64 - 67 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 1 січня 2004 року Закон № 1058-ІV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Пунктом 16 наведеного розділу Закону № 1058-ІV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Аналогічне ж роз`яснення зазначено і у преамбулі Закону № 1788-ХІІ, де зазначено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005.

Згідно положень статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а не перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 43 Закону № 1058-ІV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначено пенсію згідно норм Закону №1788-ХІІ, але в подальшому після набуття чинності Закону № 1058-ІУ з 01.01.2004 позивачу перераховано пенсію за нормами вище зазначеного закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходились на час перерахунку в пенсійній справі ОСОБА_1 .

В свою чергу алгоритм перерахунку пенсії визначений частиною 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, відповідно до якого позивачу був здійснений перерахунок.

Отже, при перерахунку пенсії позивачу необхідно враховувати норми Закону № 1058-ІV, зокрема статті 42 вказаного Закону, якою безпосередньо врегульовано порядок та умови, за яких може бути перерахована пенсія.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Проаналізувавши вказані вище положення Закону № 1058-ІV, суд виходить з того, що перерахунок пенсії може бути зроблений через кожні два роки. За бажанням пенсіонера, перерахунок пенсії провадиться: в першому випадку - з додаванням страхового стажу та з урахуванням заробітку, з якого попередньо призначено (перераховано) пенсію, в тому числі за новий період; в другому випадку - з додаванням страхового стажу та заробітку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії (тобто не враховуються суми заробітної плати, отримані за додатково набутий стаж, а показник заробітної плати залишається на рівні попереднього перерахунку (призначення) пенсії).

Крім того, органи Пенсійного фонду зобов`язані автоматично проводити перерахунки пенсії щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи у випадках, коли такі особи набули право на перерахунок пенсії.

При цьому, доцільність перерахунку пенсії з урахуванням і стажу, і зарплати, отриманої після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, необхідно визначати в кожному конкретному випадку. Це обумовлено тим, що у разі перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, одержаної після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, будуть застосовуватися чинні норми статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо збільшення страхового стажу для визначення мінімальної пенсії за віком та відповідного підвищення пенсії за страховий стаж для жінок понад 30 років, а для чоловіків - понад 35 років.

Надаючи правову оцінку правомірності зменшення пенсійним органом індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітної плати позивача після проведеного перерахунку пенсії позивача у 2009 році, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1058-ІV (в редакції, яка діяла на момент проведення перерахунку пенсії позивача), розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = ЗпхКс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ст. 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць

(Кз + Кз + Кз + ... + Кз );

1 2 3 n

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою:

Д

Зд = --- х 100%, де:

Т

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою працівників, зайнятих у галузях економіки України, відповідного року (кварталу).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що коефіцієнт заробітної плати враховується при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, при цьому, при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії враховується вся заробітна плата, у тому числі і та, яку пенсіонер отримував після призначення пенсії, а відповідно, заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

Судом встановлено, що позивачу розраховано пенсію з 22.05.2003 року з урахуванням страхового стажу 40 років 08 місяців 10 днів та заробітної плати з 01.01.1987 оку по 31.12.1991 року.

Розрахунок пенсії позивача по інвалідності з 22.05.2003 року виглядав наступним чином:

Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 70

Основний розмір пенсії від середнього заробітку 0,01412

Основний розмір пенсії з урахуванням коефіцієнтів 301,57597

Розмір пенсії з обмеженням склав 141,90000.

При цьому, матеріали пенсійної справи підтверджено, що після проведеного перерахунку пенсії позивача, до 12.01.2005 року індивідуальний коефіцієнт складав 2,07 виходячи із розрахунку наданої позивачем довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за 5 років з 01.01.1984 року по 31.12.1988 року, надано ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" на підставі особових рахунків за 1984 - 1988 роки.

23.12.2004 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" були внесені зміни щодо оптимізації раніше призначеної пенсії, на підставі якого пенсійну справу позивача приведено у відповідність.

Розрахунок пенсії позивача з 12.01.2005 року виглядав наступним чином:

Індивідуальний коефіцієнт 1,89209

Середній заробіток 306,45

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 579,83

Коефіцієнт стажу 0,42167

Розмір пенсії за віком 244,50000

Доплата до прожиткового мінімуму 87,50000

Доплата за понаднормативний стаж 41,57000

Загальний розмір пенсії за віком 373,57000

% для обчислення пенсії по інвалідності 50,00

Розмір пенсії по інвалідності 186,79000

Розмір пенсії до виплати 284,69 грн.

21.03.2005 року позивач звернувся до пенсійного органі із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Отже, з 21.03.2005 року позивач отримує пенсію за віком.

Як свідчать матеріали пенсійної справи та зміст листа Індустріального відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУПФУ в Харківській області від 08.05.2020 року № 2000-0111-8/20887, пенсія позивача розрахована при загальному трудовому стажі 49 років 9 місяців 8 днів, виходячи із заробітної плати за період 5 років з 01.01.1984 року по 31.12.1988 року та даних СПОВ з 01.07.2000 року - по 31.07.2009 року. При цьому розрахунку індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії складає 1,89209.

Матеріалами пенсійної справи позивача підтверджено, що 12.10.2009 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок його пенсії виходячи зі стажу та заробітної плати, на підставі чого йому проведено перерахунок пенсії з вказаної дати на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходились на час перерахунку в його пенсійній справі. Після проведеного у 2009 році перерахунку індивідуальний коефіцієнт позивача склав 1,53608.

Суд вважає безпідставними та не приймає до уваги доводи позивача з приводу того, що у 2009 році співробітник пенсійного органу змусив його написати та подати заяву про перерахунок пенсії, оскільки позивач отримував нарахування після проведення перерахунку пенсії з 2009 року та не оскаржував у судовому порядку дії пенсійного органу щодо здійснення такого перерахунку пенсії підставі поданої заяви і до сьогодні.

З приводу тверджень позивача щодо протиправності зменшення йому індивідуального коефіцієнту до 1,53608 суд зауважує, що в силу статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" індивідуальний коефіцієнт є змінним показником та змінюється при кожному перерахунку пенсії, оскільки залежить від заробітної плати та від страхового стажу, зокрема, набутих особою після виходу на пенсію.

При цьому, як свідчать матеріали пенсійної справи, після проведених перерахунків розмір пенсії позивача постійно змінювався та збільшувався, незважаючи на той факт, що в результаті здійснення перерахунку пенсії індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача зменшувався (з 2,7 у 2003 році до 1,53608 у 2009 році): у 2003 році близько 150 грн., у 2005 році - близько 400 грн., у 2017 році становив 3 292,19 грн., у 2018 році - 3 292,19 грн. В листі пенсійного органу від 08.05.2020 року визначено, що станом на 01.05.2020 року розмір пенсії позивача склав 4 196,27 грн.

Вказане свідчить, що відповідач вірно застосовував індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для перерахунку пенсії та при розгляді заяв позивача вибирав оптимально вигідний варіант для позивача, підтвердженням чого є збільшення пенсії позивача при кожному наступному її перерахунку, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем.

Тобто, умови пенсійного забезпечення позивача не погіршилися, позаяк відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на зменшення його розміру пенсії у порівнянні з попереднім розміром.

В свою чергу, позивач не надав до суду жодних доказів та не навів жодних обґрунтованих та змістовних підстав, які б свідчили про неправомірність дій ГУПФУ в Харківській області при перерахунку пенсії позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,53608, який є змінним показником та залежить від багатьох факторів, а також обов`язку пенсійного органу проводити перерахунок позивачеві пенсії за віком із застосуванням іншого індивідуального коефіцієнту заробітної плати, ніж визначено самим пенсійним органом.

За таких підстав, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу тверджень позивача у відповіді на відзив, що відзив на позов не містить дати та номеру, а також не підписаний, суд зауважує, що відзив на позов, який надійшов до суду 24.06.2020 року, датований 19.06.2020 року (Вих. №2000-0802-7/35958), яка проставлена у нижньому лівому кутку на першій сторінці відзиву. Крім того, відзив підписаний електронним цифровим підписом, що підтверджено відповідною позначкою в лівому нижньому кутку останньої сторінки відзиву.

Питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, пункту 3 Прикінцевих положень, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Обчислення строків оскарження рішення суду здійснюється з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень КАС України.

Суддя Шевченко О.В.