Справа № 240/1766/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/1766/20

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення йому пенсії з 79 % до 70 % грошового забезпечення з 27.03.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії 79 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 27.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказує, що 01.05.2018 відповідач здійснив йому перерахунок пенсії, в результаті якого, розмір його пенсії було зменшено до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення, замість встановлених йому при призначенні пенсії 79 % сум грошового забезпечення.

Позивач наголошує, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру його пенсії з 79 % до 70 % грошового забезпечення суперечить нормам чинного законодавства та порушують його конституційні права, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 28 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 12 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/1766/20 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

06 квітня 2020 року відділом документального забезпечення суду було зареєстровано клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зупинення провадження у справі №240/1766/20 до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

Ухвалою від 21 липня 2020 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

Крім того, 06 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не визнає позовних вимог та вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Таку позицію відповідач аргументував тим, що з 27.03.2018 ОСОБА_1 , у зв`язку з переходом із іншого виду пенсії, була відновлена виплата пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При цьому, оскільки станом на 01.01.2016 позивач отримував інший вид пенсії, то на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пенсія за вислугу років з урахуванням нового грошового забезпечення, вказаного в довідці Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 18.04.2018 №85/10119, була нарахована йому з 27.03.2018. Крім того відповідач наголосив, що відновлення виплати позивачу пенсії за вислугу років здійснено за діючою на момент такого відновлення редакцією ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка передбачала що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення, які були встановленні йому до моменту припинення одержання пенсії за вислугу років, відсутні, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.34-35).

08 квітня 2020 року відділом документального забезпечення суду була зареєстрована відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначив, що кожна особа має право на перехід з одного виду пенсії на інший, якщо це не суперечить Закону, і при цьому мають бути враховані всі складові нарахування пенсії. Також позивач вказав про безпідставність посилань відповідача на те, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на нього не розповсюджуються, оскільки на час прийняття цієї постанови він перебував на іншому виді пенсії (а.с.37-38).

Ухвалою від 22 квітня 2020 року адміністративну справу №240/1766/20 було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 червня 2020 року о 10:00, а також витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

В судове засідання, призначене на 03 червня 2020 року з`явились позивач - ОСОБА_1 та представник відповідача - Токарчук Тетяна Миколаївна.

Під час розгляду справи позивач заявлені ним позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Натомість представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заперечувала проти задоволення позову у зв`язку з тим, що переведення особи з одного виду пенсії на інший вид є новим призначенням пенсії, а тому при здійсненні з 27.03.2018 переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосуванню підлягає діюча на момент переведення редакція ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Після заслуховування позиції сторін та дослідження наявних у справі матеріалів, в тому числі й матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , протокольною ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 03.06.2020, було перейдено до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що до 22.04.1994 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ. Вислуга років позивача на день звільнення зі служби складала 28 років 9 місяців 9 днів, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком вислуги років для призначення пенсії (а.с.54-56).

Починаючи з 23.04.1994 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Наявним у справі розрахунком від 10.04.1994 про призначення пенсії за вислугу років підтверджується, що у зв`язку з наявністю 28 років вислуги на військовій службі, основний розмір пенсії ОСОБА_1 при її призначенні був обчислений з розрахунку 75 % від відповідних сум грошового забезпечення (а.с.57).

Із протоколів про перерахунок пенсії з пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається що пенсію за вислугу років, обчислену з розрахунку 75 % від грошового забезпечення позивач отримував до 01.03.1996, а з 01.03.1996 основний розмір його пенсії складав 79 % від відповідних сум грошового забезпечення (а.с.58-59)

Однак, з 01.08.2002 виплата ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" була припинена (а.с.61), оскільки починаючи з 01.08.2002 позивача на підставі його особистої заяви від 08.07.2020 (а.с.60) було переведено на пенсію держаного службовця, передбачену статтею 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу".

Пенсію державного службовця ОСОБА_1 отримував до 31.12.2005 включно (а.с.62).

В подальшому, у зв`язку з поданням позивачем відповідної заяви (а.с.63), ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2006 було поновлено виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(а.с.64).

В період з 01.01.2006 по 30.06.2008 позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 79 % грошового забезпечення (а.с.64-65).

18 червня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив припинити йому виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку з переходом на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.66). У зв`язку з цим, починаючи з 01.07.2008 позивачу було відновлено виплату пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 підтверджується, що пенсію державного службовця він отримував в період з 01.07.2008 по 30.04.2018 та перебував в цей період на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с.68).

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив поновити йому виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб (а.с.69).

У зв`язку з подання позивачем вищезазначеної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01.05.2018 відновило ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується протоколом про поновлення виплати пенсії від 13.04.2018 (а.с.70). Основний розмір пенсії позивача, після поновлення її виплати, був обчислений з розрахунку 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та становив 1674,54 гривень (а.с.70).

Крім того, під час розгляду справи було встановлено та підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 , що 19 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирської області, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", здійснило з 01.05.2018 перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 18.04.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, визначений відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (а.с.71-72).

При цьому, основний розмір пенсії позивача, після здійснення перерахунку на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, був обчислений з розрахунку 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та становив 4826,40 гривень (а.с.71).

Вважаючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно після поновлення пенсії та її перерахунку відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 визначило основний розмір його пенсії як 70 % грошового забезпечення, замість встановлених йому при призначенні 79 % відповідних сум грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив усунути допущенні порушення законодавства та здійснити з 01.05.2018 перерахунок його пенсії у розмірі 79 % від відповідних сум грошового забезпечення (а.с.4).

Розглянувши вказану заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало ОСОБА_1 листа від 11.02.2020 №230-234/П-02/8-0600/20, в якому повідомило, що підстави для обчислення пенсії в розмірі 79 % грошового забезпечення, які були встановлені йому до моменту припинення одержання пенсії за вислугу років (тобто до 01.07.2008) відсутні, оскільки відновлення виплати йому пенсії проведено за діючою на час перерахунку редакцією ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка передбачає, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (а.с.6).

Не погоджуючись зі зменшенням основного розміру пенсії з 79% на 70% грошового забезпечення при поновленні виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та вважаючи, що встановлений розмір пенсії на момент призначення не може бути в подальшому змінений, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначено в Законі України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України №2262-XII).

Частиною 1 статті 1 Закону України №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугою строків служби.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) право на пенсію за вислугою строків служби мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Положеннями частини 1 статті 13 Закону України №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12), пенсії за вислугою строків служби призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, частиною 2 статті 13 Закону України №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що з 23.04.1994 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", основний розмір якої з моменту призначення до 01.03.1996 становив 75 % відповідних сум грошового забезпечення, а починаючи з 01.03.1996 - 79 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с.57-59).

Частиною 1 статті 5 Закону України №2262-XII визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 7 Закону України №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Право вибору пенсійних виплат також встановлено статтею 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Так, вищезазначеною статтею передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

З наведеного вбачається, що особі, яка одночасно має право отримання різних видів державних пенсій, законодавством надано право на призначення одного із цих видів пенсії за її вибором. Це право включає також і можливість переведення з одного виду пенсії на інший вид.

З досліджених в ході розгляду справи матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що позивач неодноразово скористався своїм правом на переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема:

- в період з 23.04.1994 по 31.07.2002 він отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- в період з 01.08.2002 по 31.12.2005 він отримував пенсію за державного службовця, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу";

- в період з 01.06.2006 по 30.06.2008 він отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- в період з 01.07.2008 по 30.04.2018 він отримував пенсію за державного службовця, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу";

- в період з 01.05.2018 по даний час він отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, в період з 01.06.2006 по 30.06.2008 основний розмір пенсій за вислугу років, яку отримував ОСОБА_1 становив 79 % відповідних сум грошового забезпечення. Однак, з 01.05.2018 після припинення виплати позивачу пенсії державного службовця та поновлення виплати йому пенсії за вислуги років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", її розмір був визначений відповідачем як 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.05.2018 після поновлення виплати пенсії за вислугу років, основного її розміру до 70 % грошового забезпечення, замість встановлених при призначенні 79 % відповідних сум грошового забезпечення, суд враховує наступне.

Суд відмічає, що стаття 13 Закону України №2262-XII неодноразово зазнавала змін в частині в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

На момент поновлення виплати позивачу пенсії за вислугу років (01.05.2018) частина 2 статті 13 Закону України №2262-XII передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Разом з тим, що положення статті 13 Закону України №2262-ХІІ, якими встановлено максимальний розмір пенсії - 70 % від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, які виникли після набрання ними чинності та стосуються питань саме призначення пенсії, а не поновлення виплати раніше призначеної пенсій при переведенні з одного виду пенсії на інший.

Суд наголошує, що процедура призначення пенсії та процедура поновлення виплати раніше призначеної пенсії при переведенні особи з одного виду пенсії на інший є різними за змістом і механізмом їх проведення.

В ході розгляду справи судом було безспірно встановлено, що 01.05.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з його переведення на даний вид пенсії з пенсії державного службовця, яку він отримував відповідно до норм Закону України "Про державну службу".

Водночас доводи відповідача про те, що 01.05.2018 при переведенні позивача з пенсії державного службовця на пенсію за вислугу років відбулося нове призначення пенсії суд вважає безпідставними та необґрунтованими, адже до 01.05.2018 ОСОБА_1 вже отримував даний вид пенсії. Більш того 01.05.2018 відповідач не вирішував питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та не призначав позивачу даний вид пенсії вперше. ОСОБА_1 своє право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" реалізував ще у 1994 році.

При цьому, встановлене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсоткове співвідношення уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим та визначається на день призначення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пенсія за вислугу років була призначена у розмірі 79 % від грошового забезпечення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що застосування відповідачем максимального показника розміру пенсії 70 % грошового забезпечення при поновленні виплати позивачу пенсії за вислугу років є протиправним, тому що вказаний показник підлягає застосуванню під час призначення нових пенсій, а не під час поновлення виплати раніше призначених пенсій при переведенні з одного виду пенсії на інший, з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в порушення вимог чинного законодавства зменшило з 01.05.2018 відсоткове значення розміру пенсії позивача з 79 відсотків до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат позивача пов`язаних з розглядом даної справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) щодо зменшення, починаючи з 01.05.2018, відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 79 відсотків до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) здійснити з 01.05.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79 відсотків сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович