Справа № 138/132/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 138/132/20

23 липня 2020 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Шидловський В.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у такій справі, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену справу розподілено на склад колегії суддів : Франовська К.С.( головуючий суддя), судді Совгира Д.І., Кузьменко Л.В.

16 липня 2020 року до суду надійшла заява від позивача про відвід головуючому судді Франовській К.С. з підстав незаконності викладеного в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року висновку щодо необхідності сплати судового збору, невідповідності його чинному законодавству, з огляду на приписи ч.1 ст.5 , ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Франовської Катерини Сергіївни визнано необґрунтованою.

Відповідно до частини 1 статті 31 КАС України справу передано для визначення судді-доповідача, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Відповідно до частини 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Автоматизованим розподілом в порядку, встановленого частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено суддю Шидловського В.Б. для вирішення питання про відвід.

Згідно з частиною 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді, апеляційний суд зазначає таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з статями 126, 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Заявляючи відвід судді Франовській К.С., позивач зазначав про те, що він звільнений від сплати судового збору, як позивач у справі про відшкодування шкоди здоров`ю, та як позивач у справі про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів державної влади. Суддя Франовська К.С, постановленням ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху, умисно чинить йому перешкоди у доступі до правосуддя та порушує статтю 6 Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує мені право на справедливий судовий розгляд; статтю 13 "Право на ефективний засіб правового захисту" і статтю 14 "Заборона дискримінації".

Тобто, підставами для відводу є незгода позивача з процесуальними діями та рішеннями судді.

Наведене обґрунтування заявленого відводу суперечить приписам частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, яка встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів у об`єктивності чи неупередженості суддів Франовської Катерини Сергіївни, або свідчили про неможливість її участі у розгляді даної справи, позивачем не зазначено.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись 36, 37, 40, 321, 325, КАС України, суд

У Х В А Л И В :
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Франовської Катерини Сергіївни у справі № 138/132/20 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шидловський В.Б.