Справа № 320/2457/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року № 320/2457/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, виходячи з заробітної плати одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період 02.05.1986 по 04.05.1986 (2 дні) в розмірі 324 крб. 14 коп.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 з 01.01.2019 перерахунок та виплатити пенсію, виходячи із заробітної плати у розмірі 324 крб. 14 коп., одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період 02.05.1986 по 04.05.1986 (2 дні);

- встановити для Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві строк для надання суду звіту про виконання судового рішення.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на безпідставність відмови відповідача у перерахунку та виплаті пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі довідки про заробітну плату, одержаної позивачем за роботу в зоні ЧЕАС у період з 02.05.1986 по 04.05.1986, виданої КП «Київпастранс» Австобусний парк №6.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки довідка КП «Київпастранс» Австобусний парк №6 та первинні документи на підставі яких вона видана містять розбіжності в частині виплати премії позивачу.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою суду 18.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим Харківським РУ ГУ МВС України у м. Києві 12.06.2001 (а.с.8).

Позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та інвалідом 3 групи (а.с.20).

16.03.2017 КП «Київпастранс» «Автобусний парк №6» видано ОСОБА_1 довідку про виплачену заробітну плату за роботу в зоні відчуження в період з 02.05.1986 по 04.05.1986, яка склала 123 кар., 22 коп. (а.с.18).

04.01.2019 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахунок та виплату пенсії із врахуванням премії виплаченої за період роботи в зоні відчуження (а.с.24).

Листом №099101/03 від 10.12.2019 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії із врахуванням премії, оскільки згідно наказу від 28.11.1986 премія виплачувалася у листопаді 1986, а згідно довідки Ф122 робота в зоні відчуження проводилася в період з 02.05.1986 по 04.05.1986 (а.с.25).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 49 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону №796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно із приписами статті 57 Закону України №796-XII, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1210), яким визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку №1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Згідно з абзацом 4 статті 15 Закону України №796-XII, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається.

VI. Оцінка суду

З аналізу зазначених норм вбачається, що призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-ІУ та у відповідності до Порядку № 1210.

Єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 17 березня 2015 року у справі №21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі №2-а/576/29/14, Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №358/1179/17, від 15.05.2019 у справі №343/1009/16-а.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.01.2019 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахунок та виплату пенсії із врахуванням премії виплаченої за період роботи в зоні відчуження.

Листом №099101/03 від 10.12.2019 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії із врахуванням премії, оскільки згідно наказу від 28.11.1986 премія виплачувалася у листопаді 1986, а згідно довідки Ф122 робота в зоні відчуження проводилася в період з 02.05.1986 по 04.05.1986.

Підставою відмови стало те, що довідка КП «Київпастранс» «Автобусний парк №6» від 16.03.2017 та первинні документи на підставі яких вона видана містять розбіжності в частині виплати премії позивачу.

Втім, згідно роз`яснень викладених у листі Міністерства праці України, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, Міністерства фінансів України від 29.10.1992 №09-3751; №1082/3к; №13-412/308, у яких повідомлялось, що якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без урахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно із законодавством. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії. Підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Орган пенсійного фонду може перевірити лише обґрунтованість видачі довідки, а не її зміст.

Згідно з приписами ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).

Отже, при здійсненні органами Пенсійного фонду України обчислення та перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в останнього відсутні повноваження перевіряти зміст довідки про розмір заробітної плати одержаної в зоні відчуження, а отже твердження відповідача про невідповідність довідки первинним документам є безпідставними.

Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України № 644 від 12.10.2012.

Судом встановлено, що довідка №42/06 від 16.03.2017 про розмір отриманої заробітної плати ОСОБА_1 в період роботи з 02.05.1986 по 04.05.1986 в зоні відчуження видана КП «Київпастранс» «Автобусний парк №6», у якій встановлено, що згідно відомості №1137 від 18.05.1986, виплачена заробітна плата становить 123 карб. 22 коп.

Таким чином, довідка №42/06 від 16.03.2017 видана належним органом, містить в собі всі обов`язкові реквізити та не була визнаною у встановленому порядку недійсною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі, а тому, орган Пенсійного фонду не може на власний розсуд та без наявних на те підстав, ставити під сумнів її зміст та складові.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, виходячи з заробітної плати одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період 02.05.1986 по 04.05.1986 є обґрунтованими.

Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 з 01.01.2019 перерахунок та виплатити пенсію, в частині проведення перерахунку із заробітної плати саме у розмірі 324 крб. 14 коп. є безпідставною, оскільки згідно довідки №42/06 від 16.03.2017 розмір виплаченої заробітної плати в період з 02.05.2020 по 04.05.1986 становить 123 карб., 22 коп.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Як убачається з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки встановлення судового контролю є правом суду, а також враховуючи те, що відсутні підстави вважати, що дане судове рішення не буде виконуватися, суд дійшов висновку про безпідставність вимоги позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

VIІ. Висновок суду

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІІ. Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1) та звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», вимог про відшкодування інших судових витрат не заявляв.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, виходячи з заробітної плати одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період 02.05.1986 по 04.05.1986 (2 дні).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 з 01.01.2019 перерахунок та виплатити пенсію, виходячи із заробітної плати визначеною 123 карб., 22 коп., одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період 02.05.1986 по 04.05.1986 (2 дні).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення: 23 липня 2020р.