Справа № 120/2199/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 липня 2020 р. Справа № 120/2199/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративними позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії, як інваліду ІІІ групи загального захворювання.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення пенсійного органу, яке порушило законні права позивача на призначення пенсії, як особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання.

Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачем до суду подано відзив, згідно якого повністю заперечує викладені позивачем обставини. Вказує на те, що позивач в усній формі звернувся на адресу пенсійного органу із проханням видати довідку про відсутність в нього права на пенсію для оформлення соціальної допомоги в управлінні праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області. Окремо зауважує, що позивач не подавав жодної заяви про призначення пенсії та відповідно пенсійним органом не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії по ІІІ групі інвалідності.

Ухвалою суду від 07.07.2020 року у відповідача витребувано звернення позивача та додані до них документи.

У відповідь на ухвалу суду представником відповідача надано клопотання із зазначення, що оскаржувану довідку пенсійним органом було видано на усне звернення позивача та жодних заяви та додаткових документів про призначення будь-якого виду пенсії позивач не подавав до пенсійного органу. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 19.03.2020 року звернувся до Управління обслуговування громадян Оратівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із усною заявою про надання довідки про відсутність в нього права на пенсію для оформлення соціальної допомоги в управлінні праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області.

В довідці від 20.03.2020 року № 10 управління зазначило, що страховий стаж позивача становить 7 років 5 місяців 16 днів. Відповідно до п. 1 ст. 32 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при досягненні від 56 до 59 років включно необхідний страховий стаж визначено в розмірі 14 років.

Додатково зазначено, що довідка видана для пред`явлення в УПСЗН Погребищенської РДА.

Не погоджуючись із наданою довідкою та розцінюючи її, як відмову у призначенні пенсії, як інваліду ІІІ групи загального захворювання позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачені умови призначення пенсії по інвалідності, якими визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Статтею 32 цього ж Закону встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Отже вказаними нормами зазначені необхідні передумови для призначення пенсії.

Також порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 визначено п. 1.1 що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється на підставі заяви про призначення пенсії непрацюючим особам, яка подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління.

Пунктом 1.6 порядку № 22-1 встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (1.7 порядку № 22-1).

Отже із зазначеного слідує, що передумовою призначення пенсії законодавцем чітко визначено, що заявник має особисто або через свого представника звернутися на адресу пенсійного органу із заявою про призначення йому певного виду пенсії.

Також суд наголошує, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачена заява відповідного зразка Додаток 3, на підставі якої орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи (п. 4.1 розділу ІV).

Однак, як встановлено судом із наявних матеріалів справи та додатково витребуваних доказів, оскаржувана довідка № 10 від 20.03.2020 року видана ОСОБА_1 для пред`явлення до управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА Вінницької області.

Додатково встановлено, що позивачем не подавалось до пенсійного органу заяв встановленого зразка чи будь-яких інших заяв про призначення пенсії від 19.03.2020 року. Відповідно пенсійним органом не приймалось жодного рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по ІІІ групі інвалідності.

Відтак, враховуючи, що згідно ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 9 цього Кодексу, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з п. 9 ч. З ст. 2 КАС України, до основних засад (принципів) адміністративного судочинства віднесено, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами. У свою чергу, ст. 45 Кодексу встановлює, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Враховуючи встановлені судом обставини, суд не вбачає порушених пенсійним органом прав, свобод та інтересів позивача на момент звернення до суду, оскільки він не звертався до Головного управління із заявою щодо призначення йому пенсії по інвалідності та відповідачем не приймалося жодного розпорядчого акту про відмову в призначенні ОСОБА_1 зазначеного виду пенсії, а відтак дані обставини свідчать про передчасність звернення до суду та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання стосовно судового збору, суд зазначає, що враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович