Справа № 420/5298/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5298/19

Головуючий в І інстанції: Левчук О.А.

Дата та місце ухвалення рішення: 30.01.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання неправомірними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Фізична особи-підприємець ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області та, збільшивши позовні вимоги, просив: визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.06.2019 року № 00421304, № 00451304, № 00441304, № 00401304, № 00431304, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.06.2019 року № 00051304, рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.08.2019 року № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 року № Ф-, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року № Ф-55833-52.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником Головного управління ДПС в Одеській області поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 08.04.2019 року по 26.04.2019 року, на підставі п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України, наказу № 1803 від 13.03.2019 року та відповідно до плану-графіку на 2019 рік проведення документальних планових виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців, Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП Стиценка Г.В. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт від 08.05.2019 року № 893/15-32-13-04/.

Відповідно до висновків зазначено акту перевіркою встановлено порушення позивачем: п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України - незабезпечення зберігання первинних облікових документів; п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України - неналежне ведення книги обліку доходів і витрат, включення до декларації про майновий стан і доходи перекручених даних; п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості; п. 177.2 та п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 654677,19 грн.; п. 51.1 ст. 51, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - не подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 2 квартал 2017 року та 1 квартал 2018 року; п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 102467 грн.; п. 177.2 та п. 177.4 ст. 177, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - занижено суму військового збору від підприємницької діяльності в сумі 54556,44 грн.; п. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності в сумі 238879,08 грн.; абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - несвоєчасно сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності.

07 червня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 00421304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб: за податковим зобов`язанням на суму 654677,19 грн.; за штрафними санкціями на суму 163669,30 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 00451304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору: за податковим зобов`язанням на суму 54556,44 грн.; за штрафними санкціями на суму 13639,12 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 00441304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість: за податковим зобов`язанням на суму 102467 грн.; за штрафними санкціями на суму 25616,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 00401304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за штрафними санкціями на суму 510 грн. (п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України);

- податкове повідомлення-рішення № 00431304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за штрафними санкціями на суму 510 грн. (п. 51.1 ст. 51, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00041304 на суму 34015,61 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-003 на суму 272894,69 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 00051304 на суму 3525,38 грн.

Не погодившись з винесеними рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДФС України зі скаргою, за результатами розгляду якої скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 року № Ф-003 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.06.2019 року № 00041304 та зобов`язано ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нові вимогу та рішення.

12 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 34015,61 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 238879,08 грн.

21 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-55833-52 на суму 280552,27 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення від 07.06.2019 року № 00421304, № 00451304, № 00441304, № 00401304, № 00431304, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.06.2019 року № 00051304, рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.08.2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 року № Ф-, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року № Ф-55833-52, винесені відповідачем правомірно та в межах його повноважень.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Так, вирішуючи справу, судом першої інстанції не враховано, що за змістом наказу про проведення оскаржуваної перевірки від 13.03.2019 року № 1803 та акту, складеного за її результатами від 08.05.2019 року № 893/15-32-13-04/, відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП Стиценка Г.В.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб`єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків. Форма заяви, порядок її подання, прийняття рішення про проведення електронної перевірки встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, вказаними вимогами ПК України, чітко визначено, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

В свою чергу, документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Разом з тим, як вбачається з акту оскаржуваної перевірки та не заперечується відповідачем, документальна планова виїзна перевірка проведена податковим органом в приміщенні контролюючого органу.

Проте, відповідач не визначив, на підставі чого, та у відповідності до якої норми Податкового кодексу України, податковим органом змінено вид перевірки, місце її проведення.

Колегія суддів зазначає, що акт перевірки не містить жодних посилань щодо підстав зміни виду перевірки позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що податковим органом не доведено підстав для проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу, що свідчить про порушення відповідачем порядку проведення оскаржуваної перевірки.

Зазначеним доводам позивача судом першої інстанції помилково не надано оцінки.

Також, вирішуючи справу, суд першої інстанції помилково не врахував, що висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства здійснені перевіряючими за відсутності дослідження первинних документів, що не заперечується відповідачем, та прямо суперечить суті та поняттю документальної виїзної перевірки.

Більш того, досліджуючи акт перевірки вбачається, що факт відсутності у розпорядженні податкового органу первинних документів щодо господарської діяльності позивача унеможливив впевнено встановити порушення вимог податкового законодавства, про що прямо зазначено в акті перевірки.

Так, відповідач зазначив, що згідно наявних під час перевірки документів неможливо встановити, які саме витрати ФОП ОСОБА_1 віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, декларацій про майновий стан і доходи за 2017-2018 р.р., а так само неможливо встановити номенклатуру товару, що був реалізований, його ціну та кількість.

Разом з цим, посилаючись на те, що позивачем неналежним чином ведеться книга обліку доходів та витрат, дохід визначається не за касовим методом, а по постачанню, включаються до декларації про майновий стан і доходи перекручені дані, відповідач дійшов висновку про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб в сумі 654677,19 грн. та як наслідок заниження суми військового збору на 54556,44 грн. і єдиного внеску на 238879,08 грн.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

У відповідності до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема: для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, враховуючи, що відповідачем прямо в акті перевірки вказано про неможливість встановлення, які саме витрати ФОП ОСОБА_1 віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, номенклатуру товару, що був реалізований, його ціну та кількість, висновок податкового органу про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб в сумі 654677,19 грн. та як наслідок заниження суми військового збору на 54556,44 грн. і єдиного внеску на 238879,08 грн. є безпідставним та таким, що ґрунтується виключно на припущеннях.

Колегія суддів наголошує, що, оскільки висновки акту перевірки здійсненні без дослідженні усіх первинних документів позивача, враховуючи, що відповідач сам вказав про неможливість встановлення, які саме витрати ФОП ОСОБА_1 віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, номенклатуру товару, що був реалізований, його ціну та кількість, суд позбавлений встановити обґрунтованість висновків відповідача щодо помилкового визначення позивачем свого доходу та відповідно перевірити, чи призвело це до заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб в сумі 654677,19 грн. та як наслідок заниження суми військового збору на 54556,44 грн. і єдиного внеску на 238879,08 грн.

Також, в ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірності свого висновку щодо завищення податкового кредиту на суму ПДВ 102467 грн.

Так, як вже зазначалось колегією суддів, висновки акту здійснені відповідачем без дослідження первинних документів позивача.

Відповідач вказує, що позивачем до складу податкового кредиту включені податкові накладні, які відсутні в ЄРПН.

При цьому, відповідач послався на положення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, відповідно до якого не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Разом з цим, доходячи вказаних висновків, відповідач не визначив, на підставі яких податкових накладних позивачем сформовано податковий кредит, їх номера, дати, проте, які не зареєстровані в ЄРПН.

Зазначені обставини унеможливлюють встановлення правомірності вказаних висновків відповідача.

Більш того, колегія суддів наголошує, що, досліджуючи достовірність відображення показників у поданих деклараціях позивача з ПДВ, відповідач, з огляду на дані автоматизованої системи співставлення податкового кредиту та податкових зобов`язань між контрагентами, послався на наявність відхилень (кредит - зобов`язання) на загальну суму ПДВ 102467 грн.

При цьому, доходячи вказаного висновку, відповідач не вказав на не реєстрацію позивачем будь-яких податкових накладних.

Відповідач взагалі не визначив, в чому полягають вказані відхилення.

За таких обставин, подальший висновок відповідача про завищення позивачем податкового кредиту у зв`язку із включенням до його складу податкових накладних, які відсутні в ЄПРН, на суму ПДВ 102467 грн. є необґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, обмежившись цитуванням акту перевірки без надання оцінки його висновкам.

Що стосується посилань відповідача на те, що перевірка проведена без дослідження первинних документів позивача, оскільки такі документи надані позивачем до податкового органу на його запит лише частково, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що в порушення вимог пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку в приміщенні контролюючого органу.

При цьому, з дослідженого запиту щодо надання документів, який, як зазначає відповідач, не задоволений позивачем у повному обсязі, вбачається, що цей запит не містить конкретного переліку документів, який необхідно було надати позивачу. Вказаний запит містить загальні фрази щодо документів податкового обліку та цим запитом фактично відповідач вимагав надати певну інформацію, а не конкретні первинні документи щодо господарської діяльності позивача.

Більш того, у відповідності до вимог п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Проте, відповідачем не надано доказів щодо складання в ході перевірки акту про відмову у наданні копій документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу та надання його для ознайомлення і підписання позивачу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем лише надано акт про не надання до перевірки документів, який складений вже після закінчення проведення перевірки, а саме 08.05.2019 року.

Крім того, вказаний акт не містить посилань, які саме документи не надані позивачем, а тому, не може бути прийнятий до уваги судом.

За встановлених обставин, проведення відповідачем документальної виїзної перевірки позивача в приміщенні контролюючого органу за відсутності первинних документів та застосування до позивача штрафних санкцій за не зберігання первинних документів не може бути визнано обґрунтованим.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи встановлення порушення відповідачем порядку проведення перевірки - проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу за відсутності первинних документів, що унеможливило відповідачем впевнено встановити порушення вимог податкового законодавства, про що прямо зазначено в акті перевірки, з огляду на те, що висновки акту перевірки ґрунтуються виключно на припущеннях, колегія суддів приходить до висновку, що усі податкові повідомлення - рішення, рішення та вимоги, прийняті за наслідками такої перевірки, є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім викладеного, визнаючи протиправним податкове повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № 00431304 про застосування штрафних санкцій на суму 510 грн., колегія суддів зазначає, що підставою для винесення цього ППР відповідачем визначено п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, проте, вказане положення ПКУ не містить санкції у розмірі 510 грн. В свою чергу, відповідачем необґрунтовано застосування до позивача санкції саме у сумі 510 грн. з урахуванням висновків акту перевірки.

Таким чином, на підставі ст. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання неправомірними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2019 року № 00421304, № 00451304, № 00441304, № 00401304, № 00431304, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.06.2019 року № 00051304, рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.08.2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 року № Ф-, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року № Ф-55833-52.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 20.07.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька