Справа № 200/4733/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 р. Справа№200/4733/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Слов`янської міської ради (місце реєстрації: пл.. Соборна, буд. 2, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

08 травня 2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про:

- визнання протиправним та скасування рішення комісії Слов`янської міської ради із соціального страхування, що оформленні протоколами № 28 від 12.12.2019, № 1 від 10.01.2020, № 5 від 29.01.2020 в частині відмови у виплаті допомоги по тимчасовій втраті працездатності ОСОБА_1 за період з 28.11.2019 по 26.01.2020 на підставі листків непрацездатності серії НОМЕР_2 (період непрацездатності з 26.11.2019 по 06.12.2019), серії НОМЕР_5 (період непрацездатності з 09.12.2019 по 20.12.2019), серії НОМЕР_6 (період непрацездатності з 21.12.2019 по 30.12.2019), серії НОМЕР_7 (період непрацездатності з 31.12.2019 по 29.01.2020);

- зобов`язання Слов`янську міську раду оформити та подати до відповідного органу Фонду соціального страхування України заяву - розрахунок із інформацією про нараховані ОСОБА_1 суми матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій втраті працездатності) у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю у період часу з 28.11.2019 по 26.01.2020 включно;

- зобов`язання Слов`янську міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій втраті працездатності у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) у зв`язку із моєю тимчасовою непрацездатнісю з 28.11.2019 по 26.02.2020 включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працює на посаді заступника міського голови та в період з 26.11.2019 року по 11.02.2020 року перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в лікувальних закладах міста Слов`янська. У зв`язку з вказаним, йому були видані листки непрацездатності, за результатом огляду яких комісією відповідача із соціального страхування було відмовлено позивачу у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності. Рішення обґрунтоване тим, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається за час перебування під арештом та за час проведення судово-медичної експертизи.

Проте позивач зазначає, що він не перебував ні під арештом, до нього не був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не проводились судово-медичні експертизи, будь-яких судових рішень з цих питань не приймалось, та у зазначений час він знаходився на лікуванні.

На підставі викладеного вважає, що право на випалту допомоги по тимчасовій непрацездатності він має у повному обсязі, і тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного із страхових випадків, передбачених чинним законодавством.

Із засобів масової інформації комісії Слов`янської міської ради із соціального страхування стало відомо про факт перебування позивача під арештом.

Таким чином, за результатами розгляду та перевірки листків непрацездатності, відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» комісією Слов`янської міської ради із соціального страхування прийняті рішення оформлені протоколами № 28 від 12.12.2019 року, № 1 від 10.01.2020, № 5 від 29.01.2020 року про відмову позивачу у виплаті страхових виплат саме за період з 28.11.2019 року по 26.01.2020 року. Просив суд винести рішення на розсуд суду.

Позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що інформація ЗМІ щодо його місцезнаходження під арештом не є належним та достовірним доказом у розумінні ст. 73, 75 КАС України. Станом на час ухвалення оскаржувальних протокольних рішень відповідач не мав та не міг мати у розпорядженні доказів його перебування під арештом, тому вважає заперечення відповідача необгрунтованими, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , рнокпп - НОМЕР_1 .

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 01 11.2018 року працює на посаді заступника міського голови - керуючого справами виконавчого комітету Слов`янської міської ради та є членом виконавчого комітету Слов`янської міської ради.

Відповідно до листків непрацездатності ОСОБА_1 :

серії НОМЕР_2 перебував у стаціонарі з 26.11.2019 року по 06.12.2019 року;

серії НОМЕР_5 перебував у стаціонарі з 09.12.2019 рок упо 20.12.2019 року;

серії НОМЕР_6 проходив амбулаторне лікування з 21.12.2019 року по 30.12.2019 року;

серії НОМЕР_7 проходив амбулаторне лікування з 31.12.2019 року по 06.01.2020 року, з 07.01.2020 року по 17 січня 2020 року, з 18 січня 2020 року по 28 січня 2020 року, з 29 січня 2020 року по 11 лютого 2020 року.

Відповідно до протоколів засідання комісії із соціального страхування/рішення уповноваженого Слов`янської міської ради:

№ 28 від 12.12.2019 року відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 з 26.11.2019 року по 06.12.2019. Причиною відмови зазначено пп.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

№ 1 від 10.01.2020 року відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 з 09.12.2019 року по 20.12.2019 року та з 21.12.2019 року по 30.12.2019 року. Причиною відмови зазначено пп.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

№ 5 від 29.01.2020 року відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 з 31.12.2019 року по 11.02.2020 року. Причиною відмови зазначено пп.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В матеріалах справи наявний лист Слов`янської міської ради від 05.05.2020 року № 01.01-07/1661, відповідно до якого підставою для прийняття комісією рішення із соціального страхування Слов`янської міської ради рішень про відмову у виплаті заступнику міського голови - керуючому справами виконкому ОСОБА_1 допомоги з тимчасової непрацездатності є обставини, передбачені п.п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону україни «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме перебування ОСОБА_1 під домашнім арештом, про факт якого посадовцям міської ради стало відомо із засобів масової інформації.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно непризначення позивачу допомоги з тимчасової непрацездатності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 (далі - Закон № 1105).

Відповідно до ст. 20 Закону №1105 надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Статтею 22 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно статті 30 наведеного Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

На підставі ст. 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Тобто, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (далі Порядок № 189).

Згідно пункту 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2011 року №455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листків непрацездатності, вказані листки первісно видані на підставі та у відповідності до приписів законодавства. Будь-яких помилок, виправлень, відсутності реквізитів, визначених вищенаведеними інструкціями, листки непрацездатності серії НОМЕР_2; серії НОМЕР_5; серії НОМЕР_6; серії НОМЕР_7 не містять. Це підтверджується і тим фактом, що при прийнятті вказаних листів непрацездатності відповідачем не наведено будь-яких недоліків та оформлені відповідні документи на отримання матеріальної допомоги. Вказана обставина не є спірною і не заперечується відповідачем.

Причиною не призначення допомоги позивачу, як зазначає відповідач і підтверджується матеріалами справи є не зауваження щодо дійсності та заповнення листків непрацездатності, а той факт, що відповідачу стало відомо з засобів масової інформації, що ОСОБА_1 знаходився під домашнім арештом. При цьому, відповідач не надає доказів того, що вказана інформація була їм перевірена та не надає жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Суд наголошує, що стаття 23 Закону № 1105 визначає підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності:

1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.

Згідно частині 2 даної статті застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Відтак наведена стаття містить вичерпний перелік підстав, при яких матеріальна допомога не призначається, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455 видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

За приписами п. 5.1.4. Порядку № 189 лікуючий лікар відображає в медичних картах амбулаторного (стаціонарного) хворого скарги, анамнез, у т.ч. страховий (за останні 12 місяців), дані об`єктивного огляду, додаткових методів обстеження та інше, які є підставою для визначення діагнозу та видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, перелік необхідних лікувальних та оздоровчих заходів, консультацій відповідно до стандартів медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями, рекомендований режим; номер документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, термін, з якого до якого він виданий, дату наступної явки хворого на прийом, направлення на ЛКК.

Пунктом 5.1.5. визначено, що лікуючий лікар при чергових оглядах хворого в медичній карті амбулаторного (стаціонарного) хворого відображає динаміку захворювання, обґрунтовує корекцію лікування та призначення додаткових обстежень з урахуванням стандартів медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями, визначає термін тимчасової непрацездатності та його продовження із зазначенням номера документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, дати, з якої до якої він продовжується, та дати наступного огляду. При відновленні працездатності вносить дані клінічного огляду пацієнта, що є підставою для закриття документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, із зазначенням його номера та дати, з якої пацієнт має стати до роботи.

У разі виписки хворого зі стаціонару при відновленні працездатності у виписці з медичної карти стаціонарного хворого (ф. 027/о) ( va369282-00 ) обов`язково зазначає дату висновку ЛКК (за наявності), лікувальні та трудові рекомендації, дату закриття листка непрацездатності, дату, з якої необхідно стати до роботи, номери документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян. Якщо хворий продовжує хворіти, у виписці зазначає дату явки на прийом до лікаря поліклініки, обґрунтовує продовження листка непрацездатності та направлення на амбулаторне лікування після виписки хворого зі стаціонару.

Відповідно до пункту 8.2. Інструкції № 455 відповідальність за стан організації та якості експертизи тимчасової непрацездатності, зберігання та облік документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, несе керівник закладу охорони здоров`я.

Згідно пункту 8.3. даної Інструкції за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Суду не надано доказів того, що вказані листки видані з порушеннями або є недійсними. Відповідачем вказана обставина не спростована і взагалі не була досліджена їм при розгляді вказаних листків непрацездатності.

Ані протягом розгляду справи, ані протягом прийняття спірних рішень про відмову у видачі позивачу допомоги по тимчасовій втраті працездатності суду не надано доказів того, що позивач дійсно перебував у час знаходження на лікарняному під домашнім арештом.

Посилання відповідача про наявну в ЗМІ інформацію щодо вказаного факту суд не приймає до уваги, оскільки вказане не є належним, допустимим та достовірним доказом перебування позивача під домашнім арештом.

Відповідно до інструкції «Про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, 13.07.2016 № 654 - домашній арешт - вид запобіжного заходу, який застосовується в кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді, суду до підозрюваних або обвинувачених осіб за вчинення ними злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та полягає в забороні залишати їм житло цілодобово або в певний період доби.

Суд констатує, що факт перебування позивача під домашнім арештом має бути підтверджено належними доказами (ухвалою суду, слідчого судді), а не припущеннями відповідача.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Слов`янську міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій втраті працездатності у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) у зв`язку із тимчасовою непрацездатнісю з 28.11.2019 по 26.02.2020 включно суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 22 Закону № 1105 допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже для сплати позивачу суми відповідачу потрібно прийняти рішення про призначення допомоги по тимчасової непрацездатності та направити третій особі відповідні заяви-розрахунки. На теперішній час відповідач цих коштів не отримував, тобто вказана вимога є такою, що скерована в майбутнє. З огляду на те, що суд не може прийняти рішення про стягнення коштів під умовою вчинення інших дій, тобто на майбутнє, суд відмовляє в даній вимозі як передчасній.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідачем протиправно не призначено позивачу допомогу по тимчасовій втраті працездатності, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути надані позивачем листки непрацездатності з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ № 413682.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Слов`янської міської ради (місце реєстрації: пл.. Соборна, буд. 2, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасування рішення комісії Слов`янської міської ради із соціального страхування, що оформленні протоколами № 28 від 12.12.2019, № 1 від 10.01.2020, № 5 від 29.01.2020 в частині відмови у виплаті допомоги по тимчасовій втраті працездатності ОСОБА_1 за період з 28.11.2019 по 26.01.2020 на підставі листків непрацездатності серії НОМЕР_2 (період непрацездатності з 26.11.2019 по 06.12.2019), серії НОМЕР_5 (період непрацездатності з 09.12.2019 по 20.12.2019), серії НОМЕР_6 (період непрацездатності з 21.12.2019 по 30.12.2019), серії НОМЕР_7 (період непрацездатності з 31.12.2019 по 29.01.2020).

Зобов`язати Слов`янську міську раду повторно розглянути листки непрацездатності ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (період непрацездатності з 26.11.2019 по 06.12.2019), серії НОМЕР_5 (період непрацездатності з 09.12.2019 по 20.12.2019), серії НОМЕР_6 (період непрацездатності з 21.12.2019 по 30.12.2019), серії НОМЕР_7 (період непрацездатності з 31.12.2019 по 29.01.2020) з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова