Справа № П/320/1250/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року № П/320/1250/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 (рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №2088 від 12.08.2019, оформлене листом №769/103-12 від 16.08.2019) за віком на пільгових умовах а списком № 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з дня відмови у призначенні пенсії, а саме з 16.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має всі правові підстави для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у тому числі й загальний пільговий стаж, який складає більше 15 років. Однак, відповідач протиправно відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, не врахував відповідних записів у трудовій книжці та помилково розрахував пільговий стаж. Позивач зазначив, що вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12 березня 2020 року від представника відповідача через службу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджує, що позивачеві не може бути призначено пенсію відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю у нього необхідного пільгового стажу на підземних роботах 22 роки 6 місяців. Зазначив, що згідно з наявними у пенсійного органу документами, страховий стаж позивача становить 22 роки 2 місяці 21 день. Оскільки в документах, наданих для призначення пенсії, відсутні довідки, що підтверджують пільговий характер роботи по списку № 1, тому пільговий стаж позивача зараховано за даними по індивідуальним відомостям по спеціальному стажу і страховий стаж за списком № 1 складає 2 роки 11 місяців 17 днів. У зв`язку з цим, на думку відповідача, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача відсутнє.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом № НОМЕР_2, виданого 06.06.2019 органом 6531.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.08.2019 № 2088, яке доведено до відома позивача листом від 16.08.2019 № 769/103-12 (а.с. 10-11) позивачеві відмовлено в призначенні пенсії. Приймаючи вказане рішення відповідач виходив з того, що у позивача відсутній стаж роботи, передбачений абзацом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено також, що згідно наданих документів, для призначення пенсії на пільгових умовах по списку № 1 страховий стаж позивача становить 22 роки 2 місяці 21 день.

Під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх занесення до списків за умови підтвердження документами умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 і за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В документах, наданих для призначення пенсії, відсутні довідки, що підтверджують пільговий характер роботи по списку № 1, тому пільговий стаж зараховано за даними по індивідуальним відомостям по спеціальному стажу і страховий стаж за списком № 1 складає 2 роки 11 місяців 17 днів. У зв`язку з цим, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє. Отже, право на призначення пенсії за віком заявник набуде після досягнення 65 років у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, позивач звернувся з позовом до суду.

Таким чином, спірним питанням в цій справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Так, згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Судом на підставі трудової книжки (а.с. 12-22) встановлено, що позивач пропрацював на наступних посадах в підземних роботах, а саме: з 17.10.1983 по 14.02.1984 - учень машиніста підземних установок з повним підземним робочим днем - 121 день; з 15.02.1984 по 30.05.1984 - машиніст підземних установок з повним підземним робочим днем - 106 днів; з 28.07.1986 по 20.08.1993 - гірник підземний з розряду з повним робочим днем на підземних роботах, гірник очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах, гірський майстер з повним робочим днем на підземних роботах - 2581 день; з 13.02.1995 по 31.03.1999 - гірник 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах - 1508 днів; з 27.01.2000 по 14.04.2003 - гірник 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах - 1174 днів; з 24.05.2004 по 25.05.2004 - машиніст підземних установок з розряду з повним робочим днем на підземних роботах - 2 дні.

Загальний стаж роботи позивача на вказаних роботах згідно з наявними у трудовій книжці записами складає більше 15 років.

В той же час, у трудовій книжці позивача (а.с. 20) міститься запис від 19.03.2001 відповідно до наказу № 72/б від 19.03.2001 наступного змісту (мовою оригінал): «Подтверджено право на льготное пенсионное обеспечение по списку 1 по итогам атестации».

Отже, судом встановлено, що право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах та необхідний стаж роботи підтверджено у відповідності до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудовою книжкою, а також відповідним записом у ній, який свідчить про наявність за позивачем беззаперечного права на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 1 за результатами атестації. Вищевказаний запис у трудовій книжці у визначеному законом порядку не скасований, отже є достовірними.

Таким чином, в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2019 у справі № 423/3544/16-а та від 11.07.2019 у справі № 242/1484/17.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з дня відмови у призначенні пенсії, а саме з 16.08.2019, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки в ході судового розгляду справи встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, яким слугувало рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.08.2019 № 2088, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення відповідача від 12.08.2019 № 2088.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, тому належним, правильним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, а також зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з дня відмови у призначенні пенсії, а саме з 16.08.2019.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку про наявність в діях відповідача порушень вимог чинного законодавства щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, а позовні вимоги вважає такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 840, 80 грн. згідно з квитанцією № 2453 від 12.02.2020.

Суд, керуючись частиною першою статті 139 КАС України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачеві 840, 80 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 134, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.08.2019 № 2088.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з дня відмови у призначенні пенсії, а саме з 16.08.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () судовий збір у сумі 840, 80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення рішення суду 23.07.2020

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.