Справа № 200/4944/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 р. Справа№200/4944/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-489-23 від 11.03.2020.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що пунктом 9-4 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції, що діяла до 13.02.2020 платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, звільнялися від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Вимога включає в себе недоїмку, штраф та пеню. Рішення про нарахування штрафу та пені позивач не отримував.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що відповідно до положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати єдиний соціальний внесок. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану, а суми недоїмки, штрафних санкцій та пені платників єдиного внеску погашаються за рахунок сум, що надходять від платника, в порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктами 3 та 4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 № 609/28739 передбачено обов`язок органу доходів та зборів у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску формувати вимоги про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів.

Оскільки за даними інформаційної системи органу доходів та зборів заборгованість позивача станом на 29.02.2020 становила 12 523,36 грн., на підставі цих даних відповідачем сформовано спірну вимогу про сплату боргу.

Відповідач у відзиві також зауважив, що Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що набув чинності 15.10.2014, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 (9-4), за змістом якого платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, звільняються від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Разом із цим, вказаний пункт надає відстрочення сплати зобов`язань з єдиного внеску у разі неможливості їх виконання, проте не скасовує обов`язку платника по його сплаті. 13.02.2020 п. 9-4 виключено з Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а відтак з 13.02.2020 позивач має сплачувати єдиний внесок.

Сторони до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 25.05.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 08.07.2020 витребувано від сторін додаткові докази у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.07.2020.

Враховуючи неявку сторін до суду 16.07.2020 на підставі ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , з 22.01.2013 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 14.09.2011 по 21.09.2015 позивач був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, перебував на обліку у відповідача. '

11.03.2020 Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу № Ф-489-23 про сплату боргу з єдиного соціального внеску, що обліковувався за ним станом на 29.02.2020. Наведеною вимогою визначено борг позивача в розмірі 12 523,36 грн., з яких 4 598,87 грн. недоїмка, 1 215,87 грн. штраф, 6 708,62 грн. пеня. Згідно наданого відповідачем розрахунку до вимоги від позивача до сплати вимагається недоїмка з єдиного соціального внеску, що виникла у період з 20.01.2015 по 19.10.2015, а також штраф і пеня за період з 22.01.2013 до 30.09.2016, застосовані на підставі рішення ГУ ДФС у Донецькій області № -613 від 09.10.2018.

Вказане рішення № -613 від 09.10.2018 направлялось контролюючим органом позивачу за адресою: 85100, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Вокзальна, 92, конверт повернувся за зворотно адресою14.11.2018 із позначкою «не проживає».

У наданих суду пояснення позивач вказав, що це рішення не отримував та не оскаржував.

Не погодившись із вимогою відповідача від 11.03.2020 № Ф-489-23 позивач оскаржив її в досудовому порядку до ДПС України, рішенням якої від 29.04.2020 № 14948/6/99-00-08-06-08-06 скаргу залишено без задоволення, а вимогу без змін.

15.04.2020, тобто у строк, передбачений ч. 4 ст. 122 КАС України позивач звернувся до суду із цим позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами п. 1 ч. 1. ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у тому числі у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Статтею 12 Закону № 2464-VI забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску віднесено до завдань центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI, п. 3 Інструкції № 499 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку (на кінець календарного місяця), вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

За змістом чинного до 13.02.2020 пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ (9-3 в редакції Закону № 2464-VI, чинній до Закону № 219-VІІІ від 02.03.2015), платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Серед обов`язків платника єдиного внеску, визначених частиною другою статті 6 Закону України № 2464-VI наявний обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 1 Закону № 1669-VII встановлено наступне: період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України"на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1-1 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, у якому наявні с-ще Стінки (Новодмитрівська сільська рада) Костянтинівського району Донецької області, де зареєстрований позивача та місто Маріуполь Донецької області, де здійснює свої повноваження відповідач.

На час виникнення спірної суми недоїмки населені пункти, в яких зареєстрований позивач і де розташований відповідач та де перебуває на обліку платник, включені до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

13.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-IX від 14.01.2020, яким виключено з Закону № 2464-VI пункт 9-4 його Прикінцевих та перехідних положень.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В рішенні Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 зазначено, що це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Із врахуванням принципу незворотності дії в часі Законів та нормативно-правових актів суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача стосовно виникнення в позивача обов`язку щодо сплати зобов`язань з єдиного внеску за періоди, протягом яких була чинною норма, що звільняла такого платника від обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності в день його прийняття. Із врахуванням змісту частини 1 статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції було розпочато, про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України рішення не оприлюднювалося, проведення антитерористичної операції триває.

Отже, що в період з 14 квітня 2014 року та по 12 лютого 2020 року платники єдиного внеску звільнялись від своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, у тому числі, щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції, з 13.02.2020 підстави для звільнення платників від виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску за період на підставі п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI відсутні.

Таким чином, зобов`язання з єдиного внеску, що виникли з 14.04.2014 по 12.02.2020 та відображені як недоїмка у спірній вимозі можуть бути сплачені позивачем після завершення проведення антитерористичної операції.

Щодо спірної вимоги в частині 1 215,87 грн. штрафу та 6 708,62 грн. пені суд зазначає, що такі штраф та пеня застосовані до позивача на підставі рішення ГУ ДФС у Донецькій області № -613 від 09.10.2018. Наведеним рішенням до позивача на підставі ч. 10 та п. 2 частини 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосований штраф в сумі 1206,01 грн. та 9,86 грн. та пеня в сумі 6708,62 грн.

Вказане рішення контролюючим органом направлялось позивачу за адресою: 85100, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Вокзальна, 92, конверт повернувся за зворотною адресою 14.11.2018 із позначкою «не проживає».

Відповідно до частини 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Пунктом 7 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 № 609/28739 (далі Інструкція № 449), рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебування з повідомленням про вручення.

Дата надсилання (вручення) проставляється в рішенні про нарахування пені та застосування штрафів працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції,- у разі надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до рішення про нарахування пені та застосування штрафів.

Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів рішення про нарахування пені та застосування штрафів не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата.

У разі якщо неможливо вручити платнику єдиного внеску рішення про нарахування пені та застосування штрафів поштою у зв`язку з його відсутністю за місцезнаходженням (службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти рішення, рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається врученим платнику єдиного внеску в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з п. 12 розділу VII Інструкції № 449 суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату боргу (недоїмки), якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Відповідно до п. 5 розділу VI Інструкції № 449 до сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів казначейства, на вимогу про сплату боргу (недоїмки), за даними інформаційної системи органу доходів і зборів включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, рішення ГУ ДФС у Донецькій області № -613 від 09.10.2018 направлялось позивачу за адресою: 85100, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Вокзальна, 92, що значилась його місцем проживання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доказів повідомлення відповідача або реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Конверт із рішенням ГУ ДФС у Донецькій області № -613 від 09.10.2018 повернувся за зворотною адресою 14.11.2018 із позначкою «не проживає», отже, у розумінні приписів Інструкції № 449 вважається врученим позивачу 14.11.2018, а відтак визначені у рішенні суми штрафу та пені станом на час прийняття спірної вимоги були узгодженими та правомірно включені до неї.

Беручи до уваги, що рішення ГУ ДФС у Донецькій області № -613 від 09.10.2018 не оскаржувалось позивачем, правомірність застосування до позивача штрафних санкцій та пені не є предметом спору у даній справі, суд дійшов висновку про протиправність спірної вимоги № Ф-489-23 від 11.03.2020 лише в частині включення до неї недоїмки у сумі 4 598,87 грн.

Стосовно доводів відповідача про обов`язок контролюючого органу щодо формування вимог про сплату боргу, встановленого пунктами 3-4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.20145 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі Інструкція № 449), за змістом яких вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів та зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, суд зазначає, що оскільки за прямою вказівкою пункту 9-4 Закону України № 2464-VI позивач був звільнений від обов`язку сплати у встановлені строки нарахованого внеску до закінчення антитерористичної операції, а тому сума нарахованого єдиного внеску платником не може вважатися недоїмкою.

Формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача було звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок до завершення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року, а тому станом на теперішній час до нього не мають застосовуватись заходи впливу щодо недоїмки, яка виникла у період проведення антитерористичної операції.

Наведене вище свідчить про те, що спірна вимога є такою, що порушує права позивача в частині недоїмки на суму 4 598,87 грн. та підлягає скасуванню в цій частині, а отже позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до частин першої, третьої 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., який підлягає присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 308,76 (4598,87*840,80/12532,36) грн. пропорційно задоволеним вимогам.

З огляду на викладене вище, на підставі положень закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.03.2020 № Ф-489-23 в частині визначення до сплати недоїмки в сумі 4598,87 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 308 (триста вісім) гривень 76 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Головного управління ДПС у Донецькій області (відповідач) , адреса: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59.

Суддя А.С. Михайлик