Справа № ЗП/260/5/20
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

24 липня 2020 рокум. Ужгород№ ЗП/260/5/20

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позову ОСОБА_1 до ГУ Державної міграційної служби України в Закарпатській області ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лукіянчин П.П. звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, якою просить :

1 Прийняти до розгляду заяву про забезпечення позову про оскарження рішення № 1 про заборону в`їзду в Україну від 19.08.2019 року строком на 5 років, прийнятого начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Закарпатській області відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2 . Постановити судове рішення, яким дію рішення № 1 про заборону вїзду в Україну 19.08.2019 року строком на 5 років прийнятого начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Закарпатській області відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та Рішення № 11/13 від 14.05.2020 року затвердженого Першим заступником УДМС в Миколаївській області - призупинити.

З.Зобовязати Державну прикордонну службу України не чинити заявнику перепон при вїзді на територію України для участі в судових процесах для захисту своїх прав та інтересів.

Дана заява обґрунтована тим, що за рішенням ГУДМС в Закарпатській області № 1 від 19.08.2019 року позивачу заборонено вїзд на територію України строком на 5 років. Як вбачається з тексту рішення №1 від 19.08.2019 року, підставою для заборони вїзду на територію України строком на 5 років є те, що у ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» 10.04.2018 року працівниками Головного управління національної поліції в Закарпатській області в м. Ужгороді був виявлений громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Республіки Вірменія без документів, що посвідчують особу.Вважаючи вказане рішення № 1 від 19.08.2019 року протиправним і таким,що підлягає скасуванню, перебуваючи затриманим в умовах ДУ Миколаївський ПТПІ,позивач 01.07.2020 року звернувся з адміністративним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду . Проте, не зважаючи на те, що йшли судові процеси ,якими встановлено, що на позивача на той час не розповсюджувалася дія Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки він постійно проживав на території України з 12.04.1990 року , посадові особи ГУДМС в Закарпатській області, які були учасниками процесу по справі № 663/1929/17 10.04.2018 року, в супереч вимогам закону, порушуючи право позивача на судовий захист, приймають рішення про примусове видворення позивача. Зазначає, що вказаним рішенням порушую його право на зєднанняз сімєю та право на вільний вибір громадянства , а також право на доступ до правосуддя в Україні.

Крім того, Рішенням № 11/13 від 14.05.2020 року, затверджене Першим заступником начальника УДМС України в Миколаївській області про заборону позивачу вїзду в Україну строком на 20 років. А тому з урахуванням попередньо прийнятих ріішень про заборону вїзду, в сукупності - на 20 (двадцять) років, з 14.05.2020 року до 14.05.2040 року. Вказане рішення ,позивач має намір оскаржувати, оскільки воно є похідним від незаконних прийнятих рішень про заборону в`їзду в Україну ГУДМС України в Закарпатській області.

Зазначає, що враховуючи, що справа за позовом ОСОБА_1 знаходиться на розгляді в Закарпатському окружному адміністративному суді, а він знаходиться в Р.. Арменія , але бажає безпосередньо брати участь в судових засіданнях та надати докази, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті, то єдиним способом забезпечення позову, а саме його права на справедливий суд, може бути ухвала суду про призупинення дії рішення 11/13 від 14.05.2020 року, яким позивачу заборонено вїзд в Україну на 20 років та надання дозволу на вїзд в Україну для участі в судових засіданнях.

10 липня 2020 року Миколаївським окружним адмінсудом постановлена ухвала про передачу адмінсправи № 400/2632/20 про оскарження рішення № 1 про заборону вїзду в Україну до ЗОАС.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку .

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частина перша статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм чинного Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 29.01.2020 у справі №640/9167/19, та враховуються при вирішенні даної заяви.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд зазначає, що позивач просить забезпечити позов шляхом призупинення дії рішення № 1 про заборону вїзду в Україну 19.08.2019 року строком на 5 років прийнятого начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Закарпатській області відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та Рішення № 11/13 від 14.05.2020 року затвердженого Першим заступником УДМС в Миколаївській області .

Таким чином, забезпечуючи заяву з підстав на які посилається позивач у своїй заяві - судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, заявник подаючи дану заяву до подання позову, однак зазначає протилежне, і не надав доказів знаходження справи за його позовом на розгляді у Закарпатському окружному адмінсуді, а у суду також така інформація відсутня.

Щодо того, що позивач бажає безпосередньо брати участь в судових засіданнях та надати докази які мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті, то суд зазначає, що в чинному процесуальному законодавстві є механізм щодо можливості участі осіб, які проживають за межами України в судовому процесі.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відтак, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених в її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1.В задоволенні заяви ОСОБА_1 ( представник адвокат Лукіянчин Петро Павлович) про забезпечення адміністративного позову до подання позову ОСОБА_1 до ГУ Державної міграційної служби України в Закарпатській області - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів .

Суддя З.Б.Плеханова