Справа № 140/411/20
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/411/20 пров. № А/857/5989/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 140/411/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції - Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення - 02.04.2020 року,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 07.04.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.10.2019 № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області було проведено документальну невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт, яким встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань за митною декларацією ІМ40ДЕ№ UА205040/2018/032458 від 19.11.2018. На підставі зазначеного акту перевірки 04.10.2019 ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення № № та №.

Позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та зазначає, що не був у Литовській Республіці і не оформляв в митних органах Литовської республіки жодних документів на експорт з Литви автомобіля "OPEL ASTRA" VIN-код НОМЕР_1 . Йому не відомо які документи і з якою ціллю оформляли в себе на митниці Литви можливі продавці автомобіля. Автомобіль "OPEL ASTRA" VIN-код НОМЕР_1 придбаний ним у республіці Польша, його експорт по Литовських митних документах на польській митниці в Дорохуську не оформлявся. До митного контролю в Україні під час ввезення автомобіля та його митного оформлення подавалися документи отримані від продавця транспортного засобу.

При визначенні митної вартості не використовувалася будь яка фактурна вартість, а митну вартість визначено на підставі 6 резервного методу шляхом встановлення вартості схожих транспортних засобів. Коригування митної вартості по ВМД ІМ40ДЕ№ UА205040/2018/03245 8 від 19.11.2018 органами доходів і зборів не проводилося.

Подані до митного оформлення документи не підроблені та не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Звертає увагу на те, що згідно з частиною першою статті 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок зі сплати митних платежів є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок зі сплати митних платежів солідарно з декларантом. При винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем не враховано на яку особу покладається відповідальність за сплату та доплату митних платежів.

Щодо митного оформлення вищевказаного автомобіля Волинською митницею ДФС винесено постанову про порушення митних правил № 1760/20500/19. Вказана постанова оскаржена позивачем в судовому порядку та скасована.

Враховуючи вищевикладене вважає, що висновки викладені в акті документальної невиїзної перевірки на підставі яких винесені оспорювані податкові повідомлення рішення є необ`єктивними та незаконними, відповідно оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 140/411/20 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в результаті порівняння та співставлення відомостей із документів, отриманих від митного органу Республіки Литва, що стосуються експорту товару з території іноземної держави та митної декларації типу ІМ 40ДЕ і супровідних документів до неї, оформленою Волинською митницею ДФС, встановлено повну ідентичність транспортного засобу. Зокрема, у результаті аналізу та співставлення копії експортної декларації від 09.11.2018 №18LTLC0100EK13C811, договору купівлі-продажу від 09.11.2018 № 2, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та МД від 19.11.2018 № UA205040/2018/032458, встановлено, що відомості щодо країни відправлення, призначення та походження, найменування, серійний номер (VIN-код), характеристики транспортного засобу (марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, тип двигуна, потужність тощо) співпадають. Відповідно до графи 17 експортної декларації від 09.11.2018 № 18LTLC0100EK13C81, країною призначення є Україна, що свідчить про оформлення транспортного засобу у Литовській Республіці на експорт в Україну. Отже, встановлено повну відповідність транспортного засобу, що дає підстави однозначно його ідентифікувати. При хронологічному порівнянні подій продажу, оформлення експорт в Литовській Республіці та імпорту в Україні встановлено, що ці події відбувалися одночасно.

Також зазначена експортна декларація та договір купівлі-продажу, отримані від уповноважених органів іноземної держави, свідчать про заявлення при митному оформленні в Україні значно меншої вартості товарів, ніж за документально підтвердженими відомостями про вартісні характеристики товару країни експорту, отриманих від Литовської Республіки. Вартість автомобіля марки "OPEL", модель "ASTRA", номер кузова НОМЕР_2 за даними експортної декларації від 09.11.2018 № 18LTLC0100EK13C811 та договору купівлі- продажу від 09.11.2018 №2 складає 4 000, 00 євро (що еквівалентно 125963, 16 грн).

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 19146, 39 грн.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 140/411/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі повідомлення отримані від митних органів Литовської Республіки про проведення перевірки по незакінченому митному оформленню транспортних засобів в ЄС не є беззаперечним доказом вчинення дій спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Вказані експортні декларації доводять лише факт оформлення експорту транспортних засобів із Європейського Союзу в Литовській Республіці, оскільки, згідно запиту митних органів Литовської Республіки, вони просять підтвердження ввезення на митну територію вищевказаних автомобілів, так як згідно наявних у них експортних декларацій таке вивезення не відбулось.

Під час митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості товару, що імортувався гр. ОСОБА_1 . Доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відповідачем не надано.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом проведена документальна невиїзна перевірка гр. ОСОБА_1 за результатами якої складено акт від 30.08.2019 №17533/03-20-13-02/ "Про результати документальної невиїзної перевірки гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 19.11.2018 №UA205040/2018/032458.

Документальної невиїзною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 п. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч.1 ст. 257, ч.1 ст. 295 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ зі змінами та доповненнями; п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією ІМ40ДЕ UA205040/2018/032458 від 19.11.2018, які підлягають перерахуванню до Держбюджету України на загальну суму на загальну суму 19146,39 грн, в тому числі ввізне мито - 5983,25 грн, податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 13163,14 грн.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що митний орган Республіки Литва на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства та Меморандуму про порядок надання взаємодопомоги між Державним комітетом України та Митним Департаментом при Міністерстві фінансів Литовської республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди, звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки OPEL, модель - ASTRA (кузов № НОМЕР_2 ).

Митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки надані документально підтверджені відомості про фактичну ціну придбання транспортного засобу, що експортований на митну територію України відправником UAB "AUTOKEIDAS" (JAUNYSTES, G.18 TAURAGE, LT).

Під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/032458 від 19.11.2018, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 59832,50 грн, зокрема: легковий автомобіль марки OPEL, модель - ASTRA (кузов № НОМЕР_2 ), що був оформлений на Волинській митниці ДФС за ІМ 40ДЕ № UА205040/2018/032458 від 19.11.2018, митна вартість товару згідно МД країни імпорту - 66130, 66 грн; експортна декларація №18 LТLС 0100ЕК13 С811 від 09/11/2018; інвойс країни-експорту від 09.11.2018 TSC № 02; митна вартість товару згідно МД країни експорту - 125963, 16 грн.

У результаті порівняння та співставлення відомостей, задекларованих гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у митній декларації типу ІМ 40ДЕ UA205040/2018/032458 від 19.11.2018 і супровідних документів до неї, та митній декларації, отриманій від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортного засобу з території іноземної держави встановлено повну ідентичність транспортного засобу, а саме легковий автомобіль марки OPEL, модель - ASTRA - 1шт; кузов № НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2010; модельний рік виготовлення- 2010; тип двигуна-дизельний; робочий об`єм циліндрів - 1248смЗ; бувший у використанні; тип кузова - легковий хетчбек; колір-синій; колісна формула 4x2; категорія ТЗ-М1; призначення- для перевезення людей; на базі легкового автомобіля; виробник: OPEL, DE. Торгівельна марка: OPEL, що оформлений Волинською митницею за митною декларацією ІМ40ДЕ UA205040/2018/032458 від 19.11.2018. Аналогічний номер кузова та характеристики зазначені в експортній митній декларації Литовської Республіки №18LTLC0100EK13C811 від 09/11/2018 на експорт товару в Україну.

Вказаний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця - компанії UAB "AUTOKEIDAS" (JAUNYSTES, G.18 ТAURAQEJLT) на підставі завіреної копії рахунка-фактури (інвойс) №02 від 09.11.2018.

Перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ UА2018/032458 від 19.11.2018.

Повна відповідність номерів кузовів за ідентифікації (VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнання кожного механічного транспортного засобу) та інших характеристик автомобіля (співпадають марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, тип двигуна, потужність тощо) із ввезеним та оформленим в Україні дає підстави однозначно ідентифікувати транспортний засіб, як повністю ідентичний товар, митне оформлення якого здійснювалося за МД, що підлягала перевірці та стверджувати, що проданий та оформлений в Республіці Литва на експорт для відправлення в країну призначення - Україну.

Умови поставки в ІМ40ДЕ UА2018/032458 від 19.11.2018, згідно якої здійснено ввезення товару зазначені 5733АК LТ (Литва).

За інформацією бази даних ПІК АСМО "Інспектор" ІС "Перегляд пропуску через митний кордон України" ввезення товарів на митну територію України здійснено самоходом, код виду транспорту - 90 "Транспортний засіб, що переміщується своїм ходом як товар" згідно класифікатора видів транспорту, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій".

Згідно даних експортної декларації Литовської Республіки транспортний засіб був оформлений на покупця - громадянина України ОСОБА_2, АДРЕСА_1

За даними опису товару в гр. 31 МД, відомості про неналежний стан транспортного засобу (поломка, аварія тощо), які б підтверджували втрату у своїй вартості від дати продажу/експорту в Литві та дати купівлі/продажу в Україні відсутні.

Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товару нижча, ніж задекларована в країні відправлення - Республіці Литва.

Під час перевірки правильності декларування митної вартості товару після їх випуску визначено митну вартість автомобіля марки OPEL, модель - ASTRA; кузов № НОМЕР_2 у розмірі 125963, 16 грн.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 19146, 39 грн, в тому числі: ввізне мито - 5983, 25 грн, податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 13163, 14 грн.

На підставі акту перевірки від 30.08.2019 №17533/03-20-13-02/ ГУ ДФС у Волинській області 04.10.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 7479, 06 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 5983, 25 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1495, 81 грн (а.с.12) та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 16453, 93 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 13163, 14 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3290, 79 грн (а.с.11).

Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення протиправними позивач оскаржив їх до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями статті 272 Митного кодексу України, підпункту "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Встановлено, що митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у митній декларації ІМ40ДЕ UА2018/032458 від 19.11.2018визначено за резервним методом. До митної декларації позивачем подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару.

Частиною другою статті 351 Митного кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення (пункт 5 частини першої статті 352 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Разом з тим, отримана відповідачем від Литовської Республіки інформація, а саме: експортна митна декларація від 09.11.2018 № 18LTLC0100EK13C81 стосується інших зовнішньоекономічних контрактів, по яких позивач не є стороною правовідносин, що свідчить про безпідставність тверджень податкового органу про порушення гр. ОСОБА_1 положень митного та податкового законодавства.

Так, по експортній декларації від 09.11.2018 № 18LTLC0100EK13C81 товар поставлявся від компанії "UAB AUTOKEIDAS" до громадянина України ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (а.с. 44).

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 цього Кодексу).

Встановлено, що під час митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості товару, що імпортувався гр. ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачем відповідно до до ІМ40ДЕ UА2018/032458 від 19.11.2018 здійснено розмитнення ввезеного товару (автомобіля) за вірно обраним методом визначення митної вартості товарів (за резервним методом), проведено оплату коштів на користь нерезидента UAB IMPRIMO на суму вказану у договорі купівлі-продажу від 09.11.2018, а тому проведення відповідачем донарахувань з податку на додану вартість та ввізного мита є безпідставними та необґрунтованими.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №820/305/17 підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Крім того, приймаючи рішення у даній справі, судом першої інстанції вірно враховано ту обставину, що за наслідками розгляду постанови про порушення митних правил Волинської митниці ДФС відносно гр. ОСОБА_1 , Любомльським районним судом Волинської області прийнято рішення від 19.09.2019, яким закрито провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України. В даному рішенні суд зазначив, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB "AUTOKEIDAS" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 140/411/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 21.07.2020 року