Справа № 200/5329/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 р. Справа№200/5329/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання протиправними дій Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначені пенсії та скасування рішення № 951 від 07.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05 травня 2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період роботи на ВП Шахта Україна ДП Селидвугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу період роботи з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 Новгродівка ДП Селидвугілля, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу період навчання в ГОРПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року по професії електрослюсар підземний, машиніст підземних установ.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначені пенсії та скасування рішення № 951 від 07.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05 травня 2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період роботи на ВП Шахта Україна ДП Селидвугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу період роботи з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 Новгродівка ДП Селидвугілля, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу період навчання в ГОРПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року по професії електрослюсар підземний, машиніст підземних установ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.05.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно п. 2 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 07.05.2020 року Селидовським об`єднаим управлінням Пенсійного фонду України прийнято рішення № 951 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його з огляду на наступне. Позивач вказує на те, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу період роботи з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівка» ДП «Селидіввугілля», у зв`язку з відсутністю запису в трудовій книжці та необхідністю перевірки інформації у наданій пільговій довідці. Позивач зазначає, що надана пільгова довідка № 26/542 від 02.01.2020 року містить інформацію про те, що він працював на підземних гірничих роботах, що дають право на пенсійне забезпечення незалежно від віку, та був безпосередньо зайнятий на цих роботах повний робочий день. Стосовно не врахування до пільгового стажу періоду навчання в ГОРПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року позивач посилається на те, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі і клінічній ординатурі. Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків, позивач вказує, що відповідальність за несвоєчасну сплату страхових внесків покладена на роботодавця, у зв`язку з чим він не може відповідати за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працював. З огляду на вищевикладене позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 05.05.2020 позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач вказує на те, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 29 роки 27 днів, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за ст. 14-25 - шахтарі складає 21 рік 11 місяців 03 дні. До пільгового стажу не зараховано періоди: з 12.08.1991 по 27.12.1991 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутній запис в трудовій книжці та надана пільгова довідка підлягає перевірці. Відповідач зазначає, що управлінням 27.02.2020 року направлено запит за № 721/08-01 від 27.02.2020 року щодо перевірки достовірності наданих документів, а саме: довідки № 26/542 від 02.01.2020 року про період роботи позивача з 12.08.1991 по 27.12.1991 рік. У разі надходження позитивного акту перевірки розрахунок стажу буде переглянуто відповідно пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року №22-1 згідно чинного законодавства. На теперішній час відповідь не надходила. Отже, період навчання позивача з 01.09.1988 по 04.01.1992 року в ГОРПТУ №41 буде зараховано до пільгового стажу роботи, у разі надходження позитивного результату акта перевірки. До страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 01.03.2010 по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 по 31.03.2020 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сплата страхових внесків за ці періоди до МДЗ України та з 01.04.2020 по 04.05.2020 року, оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України (форма ОК-5 від 06.05.2020). За таких обставин відмовлено позивачу рішенням №951 від 07.05.2020 року в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. Право на пенсію за нормами пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач набуде за умови роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та з набуття 25 років пільгового стажу роботи в підземних умовах. З огляду на викладене відповідач вважає, що приймаючи рішення діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

03 липня 2020 року позивачем надано суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Судді Олішевської В.В. у період з 22 червня 2020 року по 10 липня 2020 року перебувала у щорічній основній відпустці.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 13-21).

05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 65 зворотній бік).

До заяви позивачем були надані наступні документи: паспорт та ІНН, трудова книжка серії НОМЕР_3 1569428 від 31.01.1992 року, диплом про навчання серії НОМЕР_4 від 04.01.1992 року, довідка про особливий характер роботи виданої підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 26/542 від 02.01.2020 року, виписка з наказу про атестації робочих місць ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 26/542 від 02.01.2020 року, довідки про реорганізацію шахти № 2 Новогродівська виданої підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 26/542 від 02.01.2020 року, довідка про особливий характер роботи виданої підприємством ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченка» від 10.12.2019 року № 1-409, довідка про підземні спуски в шахту виданої підприємством ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченка» від 10.12.2019 року № 1-409, архівних довідок виданих ТОВ «Регіональний міжгалузевий архів» від 10.12.2019 року № 902, № 903, № 905, довідка про особливий характер роботи виданих підприємством ВП «Шахта «України» ДП «Селидіввугілля» від 25.02.2020 року № 1-445, № 1-446, № 1-987 від 05.05.2020 року, довідка про період учбових відпусток виданої ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-155від 22.01.2020 року, довідка про особливий характер роботи виданої підприємством ДП «Краснолиманська» № 262 від 09.12.2019 року.

07 травня 2020 року Селидовським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення (про заміну рішення відмови № 2011 в призначенні пенсії) (а.с. 59-60).

Зі змісту рішення встановлено, що відповідно до наданих документів, страховий стаж заявника складає 29 років 27 днів, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за ст. 14-25 шахтарі складає 21 рік 11 місяців 03 дні.

Не зараховано до пільгового стажу період: з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутній запис у трудовій книжці та надана пільгова довідка підлягає перевірці.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 по 31.03.2020 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України.

Відповідач у рішенні зазначав, що у разі надходження позитивного акту перевірки розрахунок стажу буде переглянуто відповідно до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Позивач не погодившись з прийнятим Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області рішенням про відмову в призначенні пенсії від 07 травня 2020 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно п. 8 Порядку № 637 Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 встановлено, що останній у період з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року проходив навчання у Гірничому ПТУ № 41 м. Селидове за професією електрослюсар підземний машиніст підземних установах.

Згідно з Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, що діяв до 11.03.1994 року розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, які зайнятий повний робочий день на підземних роботах.

Отже професія за якою навчався позивач у спірний період, дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 року №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Суд зазначає, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є строк перерви між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу який не повинен перевищувати трьох місяців та зарахування на роботу за здобутою спеціальністю після закінчення навчання.

Згідно наявних у матеріалах справи письмових доказах, позивач з 01 вересня 1988 року по 04.01.1992 року навчався за спеціальністю «електрослюсар підземний», та починаючи з 24.01.1992 року почав працювати на Шахті «ім. Д.С. Коротченка» Селидовського виробничого об`єднання по видобутку вугілля електрослюсарем підземним, 04.05.1996 року був звільнений з займаної посади.

Приймаючи до уваги ті факти, що перерва між днем закінчення навчання позивача в професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування його на роботу за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбаченими Списком № 1 виробництв, робіт, не перевищує 3-х місяців, отже суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував період навчання у Гірничому ПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року до пільгового стажу.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час навчання в Гірничому ПТУ № 41 м. Селидове проходив виробничу практику на Шахті № 2 «Новогродівська» Селидовського виробничого об`єднаного по видобутку вугілля у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року.

Відповідно до наказу від 12.08.1991 року № 114к, виданого Шахтою № 2 «Новогродівська» Селидовського виробничого об`єднання по видобутку вугілля, ОСОБА_1 , прийнятий на шахту з 12.08.1991 року учнем електрослюсаря підземного для проходження виробничої практики на направлений на дільницю ШТ-2, з тарифною ставкою 8,64 рублів (а.с. 49-50).

Згідно довідки № 26/542 від 02.01.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Шахті № 2 «Новогродовська» у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на посаді учня підземного електрослюсаря на дільниці УШТ 2, що передбачена Списком № 1 розділу 1 підрозділом 1010100а Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 (а.с. 35).

Зі змісту рішення від 07.05.2020 року встановлено, що не зараховано до пільгового стажу період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутній запис в трудовій книжці та надана пільгова довідка підлягає перевірці.

Суд зазначає, що відповідно до Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем надано до відповідача при зверненні із заявою про призначення пенсії надана довідка № 26/542 від 02.01.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що підтверджує що у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року працював учнем електрослюсаря підземного, що дає право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

Однак, відповідачем не була врахована зазначена довідка у зв`язку з необхідністю проведення перевірки.

Частиною 2 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень встановлено, що органи, які призначають пенсію мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що 27.02.2020 року управлінням направлено запит № 721/08-01 щодо перевірки достовірності наданих документів, а саме довідки № 26/542 від 02.01.2020 року про періоди роботи позивача з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року, зазначений запит суду не надано.

Судом встановлено, що відповідь з підприємства до відповідача станом на момент прийняття спірного рішення не надходила, у зв`язку з чим суд вважає протиправними дії відповідача щодо прийняття спірного рішення без дослідження усіх матеріалів та до отримання інформації за результатами перевірки інформації.

Враховуючи вищевикладене, період проходження виробничої практики у ВП «Шахті 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року слід зараховувати до пільгового стажу.

Суд звертає увагу на те, що виробнича практика це одна із форм навчання, невід`ємна складова процесу підготовки фахівців, основним завданням якої є якість практичної підготовки випускників за освітньо-кваліфікаційним рівнем.

Згідно статті 25 Закону України «Про професійну (професійно - технічну) освіту» професійно-практична підготовка проводиться у навчальних майстернях, на полігонах, на тренажерах, автодромах, трактородромах, у навчально-виробничих підрозділах, навчальних господарствах, а також на робочих місцях на виробництві чи в сфері послуг у таких формах: урок виробничого навчання в закладі освіти; урок виробничого навчання на виробництві чи в сфері послуг; виробнича практика на робочих місцях на виробництві чи в сфері послуг; переддипломна (передвипускна) практика на виробництві чи в сфері послуг; інші форми професійної практичної підготовки.

Отже, виробнича практика є одна з форм організації навчального процесу.

З огляду на те, що позивач у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року проходив виробничу практику на Шахті № 2 «Новогродівська» Селидовського виробничого об`єднання по видобутку вугілля під час навчання, суд приходить висновку, що до пільгового стажу слід зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року.

Суд звертає увагу на те, що згідно долученого до матеріалів справи розрахунку стажу встановлено, що періоди з 01.09.1988 року по 11.08.1991 року, з 12.08.1991 року по 27.12.1997 року, з 28.12.1991 року по 04.01.1992 року зараховано до страхового стажу, отже відсутні підстави для зарахування вказаних періодів до страхового стажу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо зарахування до страхового стажу періоди роботи на ВП Шахта «Україна» ДП Селидвугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, на ВП Шахта з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року

Згідно зі статтею 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Згідно довідки № 237 ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-1087 від 21.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 03.11.2009 року по 08.06.2018 року на посаді електрослюсаря підземного та роботодавець в період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року щомісячно на його зарплату нараховувались та сплачувались до Пенсійного фонду України страхові внески у розмірі 33,2%. Станом на 20.05.2020 року страхові внески за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року перераховано в Пенсійний Фонд України в повному обсязі. (а.с. 39).

Так, відповідно до наданої до суду довідки № 236, виданої ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-1088 від 21.05.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала на вказаному підприємстві з 03.11.2009 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по теперішній час на посаді електрослюсаря підземного та роботодавець в період з 01.01.2018 року по 30.04.2020 року щомісячно на зарплату позивача нарахував єдиний соціальний внесок у розмірі 22%. Єдиний соціальний внесок перераховано до Покровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь бюджету за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року у повному обсязі, за період з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2020 року частково (а.с. 40).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що сам факт незарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду та податкового органу, про що стверджує відповідач, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні їй страхового стажу за вищевказані періоди. Крім того, оскільки із заробітної плати позивача щомісячно перераховувалися суми єдиного соціального внеску, а отже позивач не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не правомірно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року, оскільки підприємство, де працював позивач, не сплачувало єдиний соціальний внесок.

Таким чином, суд вважає, що спірне рішення (про заміну рішення відмови № 2011 в призначенні пенсії) Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07 травня 2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання дій протиправними, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки, самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.05.2020 року, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VIII внесено зміни у Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абзац другий пункту 16 викладено в такій редакції: «Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».

Відповідно Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

З огляду на вищевикладене суд зазначає про те, що з 03 жовтня 2017 року при призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійні фонди України зобов`язані керуватись положеннями статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058.

Отже, вимога позивача про призначення пенсії на підставі статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставною.

Крім того частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного Фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 травня 2020 року з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в частині визнання протиправним та скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (про заміну рішення відмови № 2011 в призначенні пенсії) від 07 травня 2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу період навчання в Гірничому ПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року по професії електрослюсар підземний, машиніст підземних установ з урахуванням проходження виробничої практики на Відокремленому підрозділі «Шахта № 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року, до страхового стажу період роботи на ВП Шахта Україна ДП Селидвугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 травня 2020 року з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначені пенсії та скасування рішення № 951 від 07.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05 травня 2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період роботи на ВП Шахта Україна ДП Селидвугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу період роботи з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 Новгродівка ДП Селидвугілля, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу період навчання в ГОРПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 04.01.1992 року по професії електрослюсар підземний, машиніст підземних установ задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (про заміну рішення відмови № 2011 в призначенні пенсії) від 07 травня 2020 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу період навчання в Гірничому ПТУ № 41 м. Селидове з 01.09.1988 року по 04.01.1992 року по професії електрослюсар підземний, машиніст підземних установ з урахуванням проходження виробничої практики на Відокремленому підрозділі «Шахта № 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» у період з 12.08.1991 року по 27.12.1991 року, до страхового стажу період роботи на ВП Шахта Україна ДП Селидвугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 року по 08.06.2018 року, з 18.04.2019 року по 31.03.2020 року, з 01.04.2020 року по 04.05.2020 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 травня 2020 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повний текст постанови складено та підписано 24 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська