Справа № 300/594/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2020 р. справа № 300/594/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шумея М.В.,
секретаря судового засідання Шпак М.М.,
представника позивача Бондара О.М.,

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 відкрито провадження за правилами статті 263 Кодексу адміністративного суду України.
Мотивуючи зустрічний позов ОСОБА_1 вказав, що прийняті податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню у зв`язку з фактичним сплатою податків за 2015-2017 роки та численними порушеннями при проведенні перевірки, зокрема складення акту на сторонню особу, перешкоджання реалізації прав при розгляді заперечення на акт, внаслідок чого допущено неповноту дослідження обставин справи та незастосування презумпції правомірності рішень платника податків. З огляду на вказане, просить суд в задоволенні позову Головного управління ДПС в Івано-Франківській області відмовити, та задовольнити позовні вимоги зустрічного позову, скасувати оскаржуване рішення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги сторін, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
04.05.2020 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у підготовчому засіданні та по суті без його участі. Просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний з підстав зазначених у зустрічному позові.
13.05.2020 від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні зустрічного позову відмовити, з підстав наведених у відзиві.
У судовому засіданні представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області підтримав первісний позов та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.
Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечує проти позову, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС в Івано-Франківській області як платник податків, що покладає на нього обов`язок сплачувати у встановленому порядку і розмірі передбачені законодавством податки і збори.
19.12.2018 наказом начальника Головного управління Держаної фіскальної служби в Івано-Франківській області №2039 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з 21.01.2019 тривалістю 5 робочих днів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с. 49).
Також, 19.12.2018 ОСОБА_1 направлено повідомлення №397 про призначення перевірки (а.с. 50).
Так, згідно вказаного наказу, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі підпункту 78.1.2. пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України провело документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів від продажу об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.
- п. 1.2, п.п. 1.6, п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано 8054,38 грн. військового збору за 2015-2017 роки.;
- п.п. 49.18.4, п. 49.18, ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання річних декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2016 роки. (а.с. 53-62)
На підставі Акту перевірки, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
Суд зазначає, що згідно акту перевірки встановлено, що за інформацією Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області МВС України, у період 2015-2017 роки фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 здійснено продаж 8-ми транспортних засобів, які були імпортовані на митну територію України, а саме:
- у 2017 році 3 вантажних автомобілі, вартість реалізації яких згідно інформації наданої Регіональним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області, становить 485904,77 грн.
Фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в ході перевірки не надано жодних документів, на підставі яких у 2015-2017 роках ОСОБА_1 здійснювалась реалізація імпортованих на митну територію України транспортних засобів або документів, які б визначали вартість та технічний стан реалізованих транспортних засобів.
Суд звертає увагу, що згідно п. 164.1 Податкового Кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний місячний (річний) дохід.
Згідно п.п. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) доходу платника податку включається частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положенням статтями 172-173 ПК України.
Дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в п. 167.2 ст.167 цього Кодексу в розмірі 5% (п. 173.1 ст.173 ПК України).
Згідно абз.2 п. 173.1 ст. 173 Податкового Кодексу України, дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.
Відповідно до абз. 3 п.173.1 ст.173 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).
Згідно ст. 368 Митного кодексу України від 13.03.2012 за №4495-VІ, фактурна вартість це ціна товарів, зазначена касових або товарних чеках, ярликах та інших документах, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Пунктом 173.2 ст. 173 ПК України передбачено, що дохід отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню.
Згідно абз.2 п. 173.2 ст. 173 ПК України, дохід, отриманий платником податків від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року двох та більше об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 179.1 ст. 179, абз. 3 п. 179.2 ст. 179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу або інших законів України. Обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за яким був сплачений податок відповідно до цього розділу.
В ході перевірки не встановлено здійснення фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 продажу у період 2015-2017 роки транспортних засобів з нотаріальним посвідчення договорів купівлі-продажу.
Відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, що настає за звітним.
Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу).
Відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу, фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.
Суд встановив, що позивачем на час перевірки декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016 роки не подано та податок на доходи фізичних осіб з отриманих доходів від продажу об`єктів рухомого майна (транспортних засобів) в 2015-2016 роки не сплачено.
Крім того, суд встановив, що ОСОБА_1 подано річну декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік як підприємець, відтак така декларація вважається не поданою, оскільки така декларація подається фізичною особою.
Отже, згідно приписів п. 173.1, ст. 173 та п. 167.2 ст. 167 ПК України, позивачем занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.
Крім того, відповідно до положень підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно приписів пункту 16-1 Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПК України за ставкою 1,5% від об`єкта оподаткування.
Відповідно до п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначений ст. 176 Податкового кодексу для податку на доходи фізичних осіб.
Згідно з п.п. 1.2 п.16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу.
Так, п. 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Отже, згідно положень п.п.1.2, п.п. 1.6, п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, позивачем занижено податкове зобов`язання з військового збору за 2015-2017 роки.
В силу пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно, враховуючи терміни «податкове зобов`язання» та «податкове повідомлення-рішення», визначені пп. 14.1.156 та пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, суд зазначає, що вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 ПК України).
Даний податковий борг підтверджується інтегрованою карткою платника податків по платежах «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування» та «військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування» (а.с. 28-30), а також довідкою про борг за платежами від 04.03.2020 (а.с. 6).
Судом встановлено, що податковий органом на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано податкову вимогу форми «Ф» за №9366-52 від 25.03.2019, яку ОСОБА_1 залишено без реагування, а податковий борг, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов`язань, відповідач не сплатив.
Згідно із пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
З огляду на вказане, податкове зобов`язання відповідача є податковим боргом. Оскільки відповідач добровільно не сплатив податковий борг, борг підлягає стягненню.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно із пунктом 3 розділу IV "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Рішення суду складене в повному обсязі 20 липня 2020 р.