Справа № 320/1386/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1386/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ТОВ «Діагностична лінія технічного контролю транспортних засобів» до Національного агентства з акредитації України про визнання протиправним та скасування рішення від 05.02.2020, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Національного агентства з акредитації України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Діагностична лінія технічного контролю транспортних засобів» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з акредитації України про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації Національного агентства з акредитації України від 05.02.2020 року, яким тимчасово зупинено з 07.02.2020 року дію атестата про акредитацію ООВ ТОВ «Діагностична лінія технічного контролю транспортних засобів» № 2Н1733, дійсного з 28.12.2018 року по 27.12.2023 рік, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 заяву ТОВ «Діагностична лінія технічного контролю транспортних засобів» про забезпечення позову задоволено та зупинено дію рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації Національного агентства з акредитації України від 05.02.2020.

З апеляційною скаргою до суду звернулося Національне агентство з акредитації України та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийшов необґрунтованого висновку про безпосередній вплив оспорюваних рішень на господарську діяльність товариства, оскільки діяльність у сфері оцінки відповідності може здійснюватися неакредитованими органами оцінки відповідності. При цьому, з покликанням на ч.5 ст.25 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», скаржник вказує, що НААУ не надає дозвіл на діяльність з оцінки відповідності, агентство засвідчує компетентність органу з оцінки відповідності. Також, зазначає, що відповідно до ст.5 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності», основним принципом акредитації є її добровільність.

Посилається на те, що зупинення дії рішення НААУ від 05.02.2020 може призвести до укладання договорів на підставі недостовірних документів товариства, а кошти на оплату даних договорів можуть надходити з державного бюджету. Вказує, що оскаржуване рішення про тимчасове зупинення з 07.02.2020 дії атестату про акредитацію ООВ товариства № 2Н1733 прийнято виключно в інтересах держави, оскільки товариством порушені вимоги законодавства України та міжнародні вимоги в сфері діяльності з оцінки відповідності.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав скаргу та просив відмовити у забезпеченні позову.

Представник позивача просив залишити без змін ухвалу суду, посилається на те, що відмова у забезпеченні позову призведе до зупинення діяльності підприємства, крім того вказує, що за рішенням Міністерства інфраструктури України від 02.03.2020 № 186 Головний сервісний центр МВС України вимкнуло підприємство 06.07.2020 з реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, що призвело до зупинення роботи підприємства і позбавила працівників підприємства права на працю та отримання доходу від професійної діяльності.

Від позивача до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані належні та переконливі докази того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а невжиття таких заходів у разі задоволення позову призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача.

Так, відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, основним видом діяльності позивача є технічні випробування та дослідження КВЕД 71.20.

Станом на день звернення до суду у позивача укладено 150 договорів про надання послуг.

Замовниками товариства на виконання робіт є держані установи: відділи освіти районних державних адміністрацій, державні вищі навчальні заклади, дослідні господарства НААН, та інші підприємства за договорами яких позивач здійснює обов`язків технічний контроль транспортних засобів щодо безпеки дорожнього руху.

На обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник зазначив, що оскаржуване рішення НААУ вплинуло на господарську діяльність позивача, оскільки припинення дії атестату відповідності призведе до повного припинення роботи товариства та заподіяння майнової шкоди.

Так, зупинення дії атестата про акредитацію товариства призведе до зупинки діяльності у сфері оцінки відповідності, що є основним та єдиним видом економічної діяльності товариства. Також призведе до невиконання договірних зобов`язань перед замовниками, до заподіяння збитків, та повного припинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Діагностична лінія технічного контролю транспортних засобів», а також третіх осіб, які звернулися за послугами.

Заявником на підтвердження очевидної небезпеки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, надано наступні докази:

- копію рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації, затвердженого 05.02.2020 В.о. Голови Національного агентства з акредитації України Янчевим І.В.;

- копію повідомлення Про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ від 06.02.2020 №2-2/2-0593;

- копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку;

- копії договорів №074/2.1 від 15.08.2019, №29 за 2019 рік, №33 за 2019 рік, №39 за 2019 рік, №0000232/2.1 за 2019 рік, №106/2.1 від 16.10.2019, №076/2.1 від 19.08.2019, №034 від 20.06.2019, №49 за 2019 рік, №36/337 від 19.09.2019, №0000266/2.1 за 2019 рік, №107/2.1 за 2019 рік, №105/2.1 від 10.10.2019, №104/2.1 за 2019 рік, №093/2.1 від 17.09.2019, №080/2.1 від 06.09.2019, №054/2.1 від 12.07.2019, №4 від 21.05.2019, №256 від 09.08.2019.

Разом з тим, з наданих суду документів, зокрема, копій договорів встановлено, що строк дії договорів №074/2.1 від 15.08.2019, №39 за 2019 рік, №4 від 21.05.2019, №256 від 09.08.2019, №36/337 від 19.09.2019, №107/2.1 за 2019, №105/2.1 від 10.10.2019 рік, №104/2.1 за 2019 рік, закінчився 31.12.2019, №054/2.1 від 12.07.2019, а строк дії всіх інших договорів закінчується до повного виконання сторонами всіх умов договору. З наявних матеріалів справи суд також позбавлений можливості встановити чи всі умови таких договорів були виконані.

Крім того, суд звертає увагу, що в деяких договорах відсутній підпис замовників, а тому, наявність таких доказів в матеріалах справи є процесуально необґрунтованою.

Закон України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» визначає правові, організаційні та економічні засади акредитації органів з оцінки відповідності в Україні. У статті шостій цього Закону визначений правовий статус відповідача.

Колегія суддів зазначає, що повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень у відносинах, пов`язаних з акредитацією органів з оцінки відповідності, спрямовані, в тому числі, й на прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію.

Відповідач покликаний забезпечити проведення моніторингу за відповідністю акредитованих ним органів з оцінки відповідності вимогам акредитації шляхом здійснення нагляду, проведення повторних, позачергових та інших оцінок, а враховуючи потенційну небезпеку та наслідки, які можуть виникнути у зв`язку з недотриманням названих вимог, вжиття заходів контролю не може ставитись у залежність від можливості здійснювати позивачем його господарської діяльності.

Виходячи з наданих законом повноважень та завдань відповідача, прийняття оспорюваних рішень мало на меті зупинення діяльності позивача для недопущення подальшого порушення законодавства.

В питанні вжиття заходів забезпечення позову у подібних правовідносинах Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд звертає увагу, що відповідно до ст.150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 по справі №826/16509/18, від 26.12.2019 по справі №640/13245/19, від 20.03.2019 по справі №826/14951/18, який колегія суддів враховує при розгляді даної справи.

Вказуючи про необхідність зупинення дії оспорюваних рішень, заявник зазначає докази, які свідчать про очевидність ознак їх протиправності чи утруднення виконання рішення суду у подальшому, а наведені у заяві доводи стосовно безпідставності їх прийняття підлягають перевірці в ході розгляду справи по суті.

В контексті наведеного вище, додатково слід зазначити про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно припинення господарської діяльності товариства у зв`язку з прийняттям оспорюваних рішень, оскільки згідно коду КВЕД 74.90 іншим видами його діяльності є професійна наукова та технічна діяльність.

Колегія суддів зазначає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову за змістом по суті співпадають з предметом позову, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову у даній справі стане саме фактичним ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що є неприпустимим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що чинність ухвали про забезпечення позову дає можливість здійснювати діяльність по видачі сертифікатів відповідності, що у свою чергу може спричинити негативні наслідки для інших осіб, які не беруть участь у справі.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що необґрунтоване вжиття застосованих судом першої інстанції заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено будь-яких конкретних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

На думку колегії суддів, у разі забезпечення позову, суд фактично надасть правову оцінку правомірності оспорюваним рішенням до розгляду справи по суті, що у свою чергу суперечитиме завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.

У разі чинності ухвали про забезпечення позову, не перевіривши по суті чи допустило підприємство порушення вимог чинного законодавства при видачі сертифікатів, що стало підставою для прийняття оспорюваних рішень, підприємство продовжить видавати вказані дозвільні документи, що в свою чергу може спричинити біль тяжкі наслідки, ніж ті, які настали б у разі відмови у задоволенні такої заяви.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Національного агентства з акредитації України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі за адміністративним позовом ТОВ «Діагностична лінія технічного контролю транспортних засобів» до Національного агентства з акредитації України про визнання протиправним та скасування рішення від 05.02.2020, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 з питань забезпечення позову скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2020