Справа № 420/6699/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/6699/19

Категорія: 109020000 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О. М.

Місце ухвалення: м.Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в якому просив:

визнати протиправною відмову Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою)площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, викладену у листі від 25.10.2019 року № Б-2904;

зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами неселеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач 26.09.2019 року звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Мардарівка у відповідно із п. б частини 1 статті 121 ЗК України. За результатом розгляду зазначеної заяви відповідач листом № А-2904 від 25.10.2019 року повідомив позивача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою мотивуючи це тим, що відповідно до розпорядженя КМУ № 60-р від 31.01.2018 року «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», на даний час не завершена реєстрація земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його право на отримання відповідного дозволу та подальше безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною відмову щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, викладену у листі від 25.10.2019 року № Б-2904 у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою)площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;

Зобов`язано Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами неселеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнуто з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначається, що земельна ділянка не належить раді на праві комунальної власності, що згідно ст. 12 Земельного Кодексу є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Крім того з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 369/3184/14-а від 23.01.2018 року, зазначає, що з наданих до клопотання документів вбачається, що на графічних матеріалах відсутній розмір та місце розташування земельної ділянки, а тільки наявний кадастровий номер.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Мардарівка у відповідно із п. б частини 1 статті 121 ЗК України.

Разом із клопотанням позивачем було подано: копію паспорту, ідентифікаційного коду заявника; копію відомостей документації із землеустрою з позначенням місця розташування земельної ділянки на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Однак, листом № А-2904 від 25.10.2019 року відповідач повідомив позивача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою мотивуючи це тим, що відповідно до розпорядження КМУ № 60-р від 31.01.2018 року «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», на даний час не завершена реєстрація земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району одеської області.

Не погодившись з такою відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, що не входять до вичерпного переліку, встановленого законодавством, та не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а тому прийшов до висновку про визнання відмову протиправною та зобов`язав повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної відмови відповідача з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та протиправність, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б) частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту оскаржуваної відмови відповідача, підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказано що відповідно до розпорядження КМУ № 60-р від 31.01.2018 року «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», на даний час не завершена реєстрація земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018 скеровано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 року забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України; передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» розпорядження є актом Кабінету Міністрів України, який видається з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що мотиви відмови, викладені в листі не містить визначених частиною сьомою статті 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, що є порушенням вказаної норми цього Кодексу.

Водночас, з урахуванням норм ст. 118 ЗК України та відсутності у відповідача права відступати від даної норми доводи апелянта, що земельна ділянка не належить раді на праві комунальної власності, що згідно ст. 12 Земельного Кодексу є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки є помилковими.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В даному випадку позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідні управлінські рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність належним чином оформленого рішення ради, що свідчить про протиправну бездіяльність уповноваженого органу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є протиправною з підстав викладених вище.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на постанову Верховного Суду у справі № 369/3184/14-а від 23.01.2018 року, з зазначенням, що з наданих до клопотання документів вбачається, що на графічних матеріалах відсутній розмір та місце розташування земельної ділянки, а тільки наявний кадастровий номер, оскільки такі обставини не були покладені в основу оскаржуваної відмови.

Водночас, що у заяві позивача від 23.09.2019 року було зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Викопіювання з схеми розташування бажаної земельної ділянки містить посилання на адресу цієї земельної ділянки, на зазначеній схемі виділено її місце розташування. До клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, тобто заява подана з дотриманням вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 311,315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 21 липня 2020 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова