Справа № 2872/10/2070
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 р. Справа № 2872/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайкіної Н.Е.,

за участю:

представника відповідача - Косінової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 вищевказаний адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126, код 14315629) на користь Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (61013, м.Харків, вул.Шевченка, 137 А, р/р НОМЕР_1 в ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, ОКПО 36224721) заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття в сумі 48 150,71 грн.

Зазначена постанова набрала законної сили 02.05.2010.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 було видано виконавчий лист.

Постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15.02.2012 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-2872/10/2070, виданого 07.06.2019 (ВП №34269467).

17.06.2020 до суду надійшла заява Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева, в якій заявник просить визнати виконавчий лист по адміністративній справі №2а/2872/10/2070 таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заяви зазначено, що ДП «Завод імені В.О. Малишева» включено до складу Державного концерну Укроборонпром» згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 993 «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром. На виконання вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» між Стягувачем та ДП «Завод імені В.О. Малишева» було підписано акт №123 від 30.01.2012 та акт звірки розрахунків від 09.11.2012, що обліковувалась та не сплачена станом на 30.10.2012. Узгоджена, зокрема, сума до списання стягувачем становить 2 403 653,21 грн., а відтак зазначена сума є списаною з дати підписання такого акту в силу приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку». Рішенням №2 від 29.11.2012 про списання заборгованості до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зазначено, що відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку», а також на підставі акту №123 від 30.01.2012, акту звірки взаєморозрахунків від 09.11.2012 непогашена заборгованість за ДП «Завод імені В.О. Малишева» підлягає списанню у сумі 2 403 653, 21 грн. Окрім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.12.2011р. по справі №5023/10655/11 порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Завод імені В.О. Малишева». Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.01.2013 по справі №5023/10655/11 вимоги Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості в сумі 2 403 653,21 грн. визнано такими, що не були заявлені у встановлений законодавством строк погашеними. Отже, враховуючи приписи ст. 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» заборгованість боржника перед стягувачем у розмірі 48 150,71 грн. згідно акту №123 від 30.01.2012та акту звірки розрахунків від 09.11.2012 є списаною з моменту (з дати) підписання таких актів, а відтак, згідно ст. 374 КАС України виконавчий документ є таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.01.2013 по справі №5023/10655/11 вимоги Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості в сумі 2 403 653,21 грн. визнано погашеними.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані заяви, заперечення, пояснення прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі Фонд, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття в сумі 48 150 грн. 71 коп. В обґрунтування позову послався на ст.ст. 12, 17, 35, 38, 39 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. № 1533-ІІІ (далі Закон № 1533-ХІІІ), Інструкцію про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затверджену наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.12.2000 № 339 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 16.01.01 р. за №20/5221 (далі Інструкція № 339). Вказує, що відповідно до останньої поданої розрахункової відомості про нарахування та перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 2009 рік, затвердженої підписами керівника, головного бухгалтера та скріпленої печаткою підприємства відповідача, заборгованість щодо сплати страхових внесків складає 48150 грн. 71 коп., чим завдано суттєвих збитків Фонду. Просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку вказану суму заборгованості.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 вищевказаний адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126, код 14315629) на користь Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (61013, м.Харків, вул.Шевченка, 137 А, р/р НОМЕР_1 в ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, ОКПО 36224721) заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття в сумі 48 150,71 грн.

Зазначена постанова набрала законної сили 02.05.2010.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 було видано виконавчий лист.

Постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15.02.2012 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-2872/10/2070, виданого 07.06.2019 (ВП №34269467).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 39 Закону України від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Посилання заявника на ч. 4 ст.78 КАС України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, є безпідставним.

У даному випадку заява стосується процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення у адміністративній справі, а не питань, які пов`язані з розглядом справи. Розгляд справи №2872/10/2070 закінчився прийняттям постанови Харківського окружного суду від 19.04.2010, яка набрала законної сили 02.05.2010, а ухвала господарського суду від 18.01.2013 по справі №5023/10655/11 прийнята вже після розгляду зазначеної адміністративній справи.

Статтею 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.ст. 14, 370 КАС України передбачено обов`язковість судових рішень. За змістом вказаних вимог передбачено, що всі судові рішення, які набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з цього, виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового розгляду. Провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. рішення Суду у складі Великої палати «Scordino v.Italy»). Таким чином, виконавче провадження не може бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес (див. рішення Суду у справі «Крутько проти України № 2» від 27.11.2008 року).

За таких умов рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим та повинно бути виконано з метою забезпечення ефективного та реального захисту прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Також у своїх рішеннях Конституційний суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 23.06.2013 року №5-рп/2013).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Прийнята Господарським судом Харківської області ухвала від 18.01.2013 по справі №5023/10655/11 стосується прав та обов`язків учасників провадження у справі про банкрутство, а не учасників виконавчого провадження, зокрема у даній адміністративній справі.

Визнання вказаною ухвалою Господарського суду погашеними вимоги Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування у особі Харківського районного центру зайнятості до заявника (боржника), на підставі діючої на той час ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не встановлює підстав для визнання виконавчого листа по адміністративній справі № 2872/10/2070 таким, що не підлягає виконанню.

Норми, діючого у той же час Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 не передбачали повернення виконавчого документу чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вищевказаний висновок відповідає висновку Верховного суду України, який викладений у мотивувальної частині Постанови ВСУ від 31.10.2006 по справі №12/333пн (06/370) відповідно до якого ст. ст. 34, 37,4 0, 40-1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 не передбачено повернення виконавчого документу чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

При цьому ВСУ звертає увагу на те, що у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов`язковому зупиненню на підставі п. 8 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, на даний час виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 07.06.2010 №2а-2872/10/2070 зупинено постановою про зупинення виконавчого провадження.

Діючий Кодекс України з процедур банкрутства не містить норм щодо визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання.

У ч.4 ст. 45 цього Кодексу встановлено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частішою першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Відносно посилання заявника на рішення Харківського міського центру зайнятості №2 від 29.11.2012 року про списання заборгованості боржника до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування, акту звірки від 09.11.2012 між боржником та Харківським міським центром зайнятості.

Відповідно до вказаного рішення Харківським міським центром зайнятості, який є самостійною юридичною особою та не є стороною виконавчого провадження, списано саме недоїмку зі сплати страхових внесків, а не суми допомоги по безробіттю.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 294, 374 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до Державного підприємства „Завод імені В.О.Малишева про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22.07.2020.

Суддя В.В. Єгупенко