Справа № 400/2081/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 р. № 400/2081/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень (надалі Відділ або відповідач) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Управління) Сазонова Дмитра Костянтиновича щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП № 60777574 по примусовому виконанню виконавчого листа № 400/2699/18, виданого 14.02.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом;

зобов`язати Управління негайно здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені частинами 1-3 статті 4 та частиною 2 статті 7 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у виконавчому провадженні ВП № 60777574 по примусовому виконанню виконавчого листа № 400/2699/18, виданого 14.02.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом;

зобов`язати Управління негайно здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені статтями 10, 48, 52, 56, частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні ВП № 60777574 по примусовому виконанню виконавчого листа № 400/2699/18, виданого 14.02.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом.

У позовній заяві ОСОБА_1 , крім наведеного, з посиланням на частину другу статті 371 та частину першу статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, просив суд допустити рішення до негайного виконання та зобов`язати Управління подати до суду звіт щодо виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, зокрема, що головний державний виконавець Відділу Сазонов Д.К. не вжив заходів з примусового виконання рішення, передбачених статтями 10, 48, 52, 56, 63, 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIIІ «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404), порушив вимоги, що містяться у статтях 18, 24 вказаного Закону та у пунктах 1, 2 Розділу IX затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 5132/5 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», а також, всупереч частині другій статті 7 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (надалі Закон № 4901), не звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відділ вимоги адміністративного позову заперечив, зазначив у відзиві (арк. спр. 74-76), що боржник у виконавчому провадженні Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі ПФУ або боржник) у лютому 2019 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виплатило різницю за період з 05.02.2019 по 28.02.2019 в сумі 1 413,64 грн., забезпечило з березня 2019 року виплату пенсії у перерахованому розмірі. Суму перерахованої на виконання рішення суду пенсії за період з 01.01.2018 по 04.02.2019 (15 076,96 грн.), за повідомленням боржника, буде виплачено відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (надалі Порядок № 649). Фактичне та у повному обсязі виконання боржником рішення суму можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України. Необхідність дотримання боржником вимог Порядку № 649, на думку відповідача, є обставиною, що свідчить про наявність поважних причин невиконання рішення суду в частині виплати суми 15 076,96 грн., що, в свою чергу, унеможливлює накладення штрафу, передбаченого статтею 63 Закону № 1404. Також Відділ зауважив, що накладення в даному випадку штрафу, як зазначено у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 826/721/16 (адміністративне провадження № К/9901/12499/18), жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

На виконання вимоги суду Відділ подав копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 60777574.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Яке встановлено судом, на виконання рішення від 06.12.2018 у справі № 400/2699/18, Миколаївський окружний адміністративний суд 14.02.2019 видав виконавчий лист (надалі Виконавчий лист, арк. спр. 11), згідно з яким ПФУ був зобов`язаний здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати пенсію за вислугу років з 01.01.2018, виходячи з розміру 90% від відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснити виплату ОСОБА_1 різниці пенсії за вислугу років з 01.01.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

04.12.2019, за результатами розгляду заяви позивача від 23.11.2019 (арк. спр. 9-10), головний державний виконавець Відділу Сазонов Д.К. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60777574 (арк. спр. 12), якою зобов`язав боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнув виконавчий збір.

Інформації про те, коли згадана постанова була отримана боржником, матеріали виконавчого провадження не містять.

14.01.2020 до Відділу надійшов лист ПФУ від 10.01.2020 (арк. спр. 89-90), в якому боржник просив закінчити виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404 (в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). ПФУ надав докази виконання рішення копію протоколу про перерахунок пенсії від 11.02.2019 (арк. спр. 91), розрахунок на доплату пенсії (арк. спр. 92), витяг з пенсійної справи (арк. спр. 93), а також копію адресованого позивачу листа від 11.02.2019 (арк. спр. 94).

Згідно із зазначеним вище листом, боржник станом на день відкриття виконавчого провадження не виконав рішення суду лише в частині виплати різниці пенсії за вислугу років з 01.01.2018 по 04.02.2019 (сума 15 076,96 грн.). Причиною невиконання ПФУ вказав вимоги Порядку № 649.

25.06.2020 головний державний виконавець Відділу Сазонов Д.К., з посиланням на пункт 9 частини першої статті 37 Закону № 1404, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (арк. спр. 95-96).

Як зазначено у цій постанові «… листом … від 10.01.2020р. повідомлено про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно покладених судом зобов`язань. Розмір пенсії після перерахунку з 01.03.2020 склав 8631,68грн. та загальний розмір доплати за рішенням суду склав 16490,6грн. Щодо суми доплати за період з 05.02.2018 по 28.02.2019 у розмірі 1413,64грн. виплачено у березні 2019 року. Залишок за період з 01.01.2018 по 04.02.2019 у розмірі 15076,96 грн. буде виплачена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій … забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. 28.08.2018 року набрала чинності … постанова Кабінету Міністрів України № 649 … передбачено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою. Враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постановах від 24.01.2018 … від 13.06.2018 та враховуючи сталу практику П`ятого апеляційного адміністративного суду, викладену у постановах по справам № 1440/1908/18, № 400/2578/18, № 1440/2230/18 … та багатьох інших невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу з підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення та виключає накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин, а інших заходів примусового виконання, за рішеннями за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, положенням ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено …».

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу головний державний виконавець Сазонов Д.К. вказав про те, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 25.06.2023.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Статтею 10 Закону № 1404 визначені заходи примусового виконання рішень, якими є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1404 (саме на недотримання відповідачем цієї норми зазначив ОСОБА_1 у позові), виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Суд зауважив, що у позові відсутні посилання на докази, якими підтверджується порушення відповідачем статей 10 та 24 Закону № 1404.

Вказані у позовній заяві статті 48 («Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника»), 52 («Особливості звернення стягнення на кошти та інше майно боржника юридичної особи, фізичної особи підприємця»), 56 («Арешт і вилучення майна (коштів) боржника») Закону № 1404 не підлягають застосуванню при виконанні рішення немайнового характеру.

Пунктом 10 частини третьої статті 18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Ця норма встановлює право виконавця, а не визначає його обов`язок, тому твердження позивача про те, що відсутність звернення виконавця до суду із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення (при тому, що позивач, відповідно до статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, і сам наділений таким правом) свідчить про протиправну бездіяльність, суд визнав безпідставними.

Суд відхилив доводи ОСОБА_1 про недотримання відповідачем вимог Закону № 4901, оскільки норми цього Закону не регулюють порядок виконання рішення суду про зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії, виплачувати пенсію та виплатити різницю між перерахованою сумою пенсії та сумою пенсії, що була виплачена до перерахунку.

Щодо бездіяльності відповідача, яка, згідно з доводами адміністративного позову, полягає у незастосуванні штрафів, суд зазначив таке.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої третьої статті 63 («Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення») Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою другою статті 75 («Відповідальність за невиконання рішення, що зобовязує борждника вчинити певні дії, та про поновлення на роботі») Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено вище, відповідач у відзиві вказав, що «… фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України … у боржника … наявні поважні причини (постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2019 № 649) невиконання рішення суду …».

Суд критично оцінив доводи відповідача.

Порядок № 649 (як зазначено у пункті 1) визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до Порядку № 649, боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідченій керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонду України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень:

про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Рішення комісії оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплату пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Отже, сам факт існування Порядку № 649 не є поважною причиною невиконання рішення суду, як зазначено у відзиві.

Суд врахував, що, відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 14 «БЮДЖЕТУ Пенсійного фонду України на 2019 рік» (з урахуванням змін, що були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 544), сума видатків на погашення заборгованості з пенсійних витрат за рішеннями суду (за рахунок коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами з урахуванням витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пенсійних виплат) 100 000 000 грн.; відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 22 «БЮДЖЕТУ Пенсійного фонду України на 2020 рік», сума зазначених вище видатків 200 000 000 грн.

Доводи про відсутність відповідних бюджетних асигнувань не підкріплені будь-якими доказами.

Виходячи з норм Порядку № 649, ПФУ (боржник у виконавчому провадженні № 60777574), на підтвердження виконання ним рішення суду, мав надати виконавцю:

докази того, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 у справі № 400/2699/18 було внесено до відповідного реєстру;

докази того, що боржник подав до Пенсійного фонду України документи, зазначені у пункті 5 Порядку № 649;

наявну інформацію про прийняття комісією (Головою правління Пенсійного фонду України) рішень та наявну інформацію щодо виділення фінансування.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник виконав вимоги Порядку №649, а причиною невиплати ОСОБА_1 суми 15 076,96 грн. є саме неперерахування коштів Пенсійним фондом України (неприйняття рішення про виділення коштів), матеріали виконавчого провадження не містять, тому суд визнав недоведеними твердження відповідача про наявність поважних причин невиконання боржником рішення суду.

Отже, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у невикористанні повноважень щодо накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду, повторної перевірки виконання рішення суду боржником, вжиття решти заходів, передбачених статтею 63 Закону № 1404.

Проте, факт повернення Виконавчого листа позивачу унеможливлює задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені нормами Закону № 1404, у зв`язку з чим у цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича, що полягає у неповному здійсненні заходів примусового виконання рішень, передбачених статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», під час примусового виконання виконавчого листа у справі № 400/2699/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 14.02.2019, на користь ОСОБА_1 .

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна