Справа № 344/5573/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 344/5573/20 пров. № А/857/7523/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2020 року (суддя Бородовський С.О., ухвалене в місті Івано-Франківську о 14:14) у справі № 344/5573/20 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до Громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом про продовження строку затримання громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 , з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2020 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців, тобто до 04.11.2020 включно.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду громадянин Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 оскаржив його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01.01.2020 здійснюється виключно прокурорами та адвокатами. Апелянт зазначає, що в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що представник скаржника В.П. Думенко, який підписав позовну заяву має статус адвоката. Відтак зазначає, що даний позов підлягав залишенню без розгляду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 11.11.2019, примусово видворено за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження Ісламську Республіку Пакинстан; затримано громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на шість місяців.

Постановою Восьмого апеляційного адміністратвиного суду від 18.12.2019 апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо примусового видворення за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження Ісламську Республіку Пакинстан скасовано та в цій частині прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В решті рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області залишено без змін.

Як видно з матеріалів справи, 08.11.2019 рішенням Івано-Франківського МВ УДМС України в Івано-Франківській області відповідача поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, за адресою: с. Журавичі, Ківерцівського району, Волинської області.

Також з матеріалів справи вбачається, що органом державної міграційної служби неодноразово надсилались запити до Посольства Ісламської Республіки Пакистан з метою ідентифікації відповідача

Як вбачається з відповіді Директора ВПТПІ Демчука В. від 29.04.2020 орган державної міграційної служби повідомлено про те, що з відповідачем неодноразово проводились бесіди щодо заповнення анкет для можливості оформлення документів, які посвідчують особу та надають право на перетин державного кордону, від заповнення вказаних анкет іноземець категорично відмовляється.

Також з матеріалів справи, вбачається, що відповідач звертався із заявою до УДМС України у Волинській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову в оформлені документів, станом на 25.02.2020 інформація щодо оскарження зазначеного рішення відсутня.

Відтак матеріалами справи підтверджено, що позивачем вживалися заходи з метою ідентифікації відповідача шляхом надсилання відповідних запитів, проте запитувана інформація не одержана та для її отримання необхідний додатковий час. Крім того судом першої інстанції вірно зазначено, співпраця зі сторони відповідача під час процедури його ідентифікації відсутня, що і стало підставою для звернення ГУ ДМС України в Івано-Франківській області до адміністративного суду із даним позовом про продовження строку затримання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на відсутність у відповідача документа, що дає право перебування на території України та відсутність документа, що посвідчує та дає змогу ідентифікувати його особу, відтак є підстави для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З аналізу вказаних норм видно, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його громадянської належності іноземця або походження.

Так, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012р. (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Пунктом 1 розділу 6 Інструкції №353/271/150 передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, однак відповідна інформація щодо особи відповідача на момент звернення до суду з даним позовом не одержана.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відсутність співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації, є визначеними ч. 13ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Окрім цього судом першої інстанції вірно враховано, що відповідачу відмовлено в оформленні документів про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, відтак відсутні правові підстави для перебування на території України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на відсутність у відповідача документа, що дає право перебування на території України та відсутність документа, що посвідчує та дає змогу ідентифікувати його особу, відтак є підстави для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Стосовно посилання представника апелянта адвоката Самолюка В.П. на наявність підстав для залишення без розгляду даного позову, оскільки позовну заяву підписано В.П. Думенко, а документ про статус адвоката відсутній та немає відомостей, що вказана особа діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи, на що колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України (в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Згідно з частинами 4-5 статті 131-2 Конституції України (в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, із системного аналізу наведених положень законодавства випливає, що частиною 2 статті 57 КАС України унормовано, що при розгляді справ незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини 2 статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Поняття адміністративної справи незначної складності (малозначної справи) міститься у пункті 20 частини першої статті 4 КАС України, відповідно до якого адміністративною справою незначної складності є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 11 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, позовна заява підписана уповноваженою особою позивача Думенко В.П ОСОБА_2 із долученою довіреністю №18 від 08.01.2020 на представництво у суді та довіреність дійсна до 31.12.2020.

Окрім цього як вбачається з долученого до відзиву на апеляційну скаргу копії Положення про управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області п.7 якого зокрема передбачено, що самопредставництво УДМС як суб`єкта владних повноважень у судових справах та судових процесах здійснюється через начальника УДМС, його заступника, керівників територіальних підрозділів, працівників юридичної служби та інших, визначених за довіреністю та/або дорученням працівників УДМС. Враховуючи викладене посилання апелянта на ту обставину, що позовну заяву підписано неповноважною особою колегія суддів відхиляє.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 268, 271, 289, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2020 року у справі № 344/5573/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 22.07.2020