Справа № 815/5990/16
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5990/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

21 липня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення за позовом ПП Віадук до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування Рішень про коригування митної вартості товарів та Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ПП Віадук до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування Рішень про коригування митної вартості товарів та Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

26.06.2017 року (вх. № 18374/17) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд стягунти з Київської міської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Віадук» 1378 грн. суму фактично сплаченого судового збору згідно квитанції № ПН4714 від 15.11.2016 року.

Згідно ч. 3 ст. 252 КАС України суд, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 252 КАС України розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення розглянуто в порядку письмового провадження.

Згідно ч.1 ст. 247 КАС України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши клопотання представника позивача щодо розподілу судових витрат, перевіривши відповідні докази, суд дійшов висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

05.12.2016 Одеським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 815/5990/16, яким позов Приватного підприємства ВІАДУК до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішеннь про коригування митної вартості товарів задоволено повністю. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.06.2020 року Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2017 року у справі № 815/5990/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини пятої-сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховучи вищевикладене, беручи до уваги те, що Постановою Верховного Суду від 11.06.2020 року Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2017 року у справі № 815/5990/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, суд не вбачає можливості стягнення сплаченого судового збору згідно квитанції № ПН4714 від 15.11.2016 року, оскільки постанова Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 року по справі № 815/5990/16 не набрала законної сили, а відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа при задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 241, 247, 252, 255, 295 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.07.2020р.

Суддя О.М. Тарасишина