Справа № 569/9957/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
21 липня 2020 року м. Рівне №569/9957/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, після одержання позовної заяви
до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради
проскасування повідомлення про початок будівельних робіт, визнання незаконним та скасування будівельного паспорту,
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.06.2020 справа №569/9957/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради передана за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду.
Ухвала мотивована тим, що виключний перелік справ, які віднесені до предметної юрисдикції місцевих загальних судів як адміністративних судів визначений частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України. Решта ж адміністративних справ підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно супровідного листа Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2020 справа №569/9957/20 надіслана до Рівненського окружного адміністративного суду та отримана адресатом 17.07.2020.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Друзенко Н.В.

За правилами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

А відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

В свою чергу, за вимогою пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В свою чергу, за визначенням, яке міститься в пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За визначеннями ж, які містяться в пунктах 1, 2 цієї ж частини, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, що виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З матеріалів позовної заяви суддею встановлено, що 27.04.2020 ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради було подано скаргу щодо незаконних дій на сусідній земельній ділянці, що межує з його будинковолодінням, а саме на незаконне та самочинне будівництво на земельній ділянці кадастровий номер :01:071:0305 площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Тиннівська, з метою проведення відповідної перевірки. За результатами розгляду його скарги Управлінням надано відповідь про те, що на вказану земельну ділянку виданий будівельний паспорт забудови земельної ділянки №01-П/233 від 19.12.2018 «Будівництво житлового будинку на вул.Тиннівська в м. Рівне (замовник ОСОБА_2 )», дію якого зупинено рішенням Управління ДАБІ в Рівненській області №30 від 16.01.2020. Крім цього, з відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради №01-17/301 від 14.05.2020 ОСОБА_1 стало відомо, що 28.02.2019 за №РВ 48 було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта №01-П/233 від 19.12.2018. ОСОБА_1 вважає, що реєстрація Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта № РВ 48 від 28.02.2019 відбулась незаконно, оскільки будівельний паспорт на той момент був недійсним, а відтак вказане повідомлення підлягає скасуванню. Також ОСОБА_1 зазначає, що у Рівненському міському суді Рівненської перебувала на розгляді цивільна справа №569/11956/18 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:071:0305, у якій він виступав представником позивача ОСОБА_3 . Ухвалою цього суду від 27.06.2018 про забезпечення позову було заборонено відповідачу ОСОБА_2 відчуження, оренду, поділ, об`єднання, дарування та будь-які інші дії щодо вищевказаної земельної ділянки. 20.09.2019 у вказаній справі прийнято рішення і знято заходи забезпечення позову. Однак, як слідує з відповідей Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради, будівельний паспорт забудови земельної ділянки №01-П/233 було видано 19.12.2018, тобто в період існування заборони. Також в період заборони було зареєстровано і повідомленим про початок виконаним будівельних робіт, внаслідок того, що ОСОБА_2 здійснено приховування наявності заборони. З огляду на це ОСОБА_1 вважає об`єкт самочинним будівництвом, і просить скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів з реєстраційним номером РВ 48 від 28.02.2019, а також визнати незаконним і скасувати будівельний паспорт №01-П/233 від 19.12.2018.

Таким чином, судом встановлено, що звертаючись до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 просить визнати протиправними і скасувати акти Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, на підставі яких у третьої особи, а саме у ОСОБА_2 , виникло право забудови земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи відповідні розпорядчі документи не мав публічно-правових відносин з позивачем.

Правовий акт індивідуальної дії породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано.

Оскаржуваними рішеннями надано дозвіл на забудову третій особі і, при цьому позивач не був заявником на отримання такого дозволу, а оскаржуючи відповідні рішення, фактично заперечує права третьої особи на забудову земельної ділянки та розпорядження належним йому на праві власності майном.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна), у тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваними рішеннями (діями) не породжує для останнього права на звернення із цим позовом у порядку адміністративного судочинства.

Позивач, звертаючись до суду з адміністративним позовом, звертав увагу, що будівельні роботи, які ведуться третьою особою порушують його права на безпечні умови проживання в сусідньому будинку, оскільки забудовником грубо ігноруються будівельні норми, а будівництво має статус самочинного.

Таким чином, спірні правовідносини виникли не між позивачем і суб`єктом владних повноважень, а внаслідок проведення третьою особою будівництва, яке на переконання позивача має статус самочинного, внаслідок чого заподіює йому шкоду, як власнику сусіднього будинковолодіння, а тому у позивача виникла необхідність захисту його цивільних (майнових) прав, у зв`язку із чим він звернувся до органів архітектурно-будівельного контролю, а в подальшому до суду.

Таким чином, в даному випадку існує спір про право цивільне, незважаючи на те, що у ньому бере участь суб`єкт публічного права.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, а стосується захисту його приватних інтересів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється та на необхідність вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Вимоги про скасування будівельного паспорту і реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 15.07.2020 у справі № 809/78/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90396917), від 23.06.2020 у справі №806/332/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90000467) та від 16.07.2020 у справі № 815/4504/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90425109).

Така ж позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.08.2018 у справі №815/1568/16 та від 05.12.2018 у справі №804/3091/18.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивачем подано позов до відповідача з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із земельних відносин, то суд дійшов висновку, що відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України вказані позовні вимоги повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

А згідно з частиною шостою цієї статті, в такому випадку, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, оскільки позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства Рівненським міським судом Рівненської області.

Що стосується сплаченого позивачем судового збору, то за правилами пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі, за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Позаяк на даному етапі відповідне клопотання відсутнє, підстав для повернення судового збору, наразі, немає.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу складено 21.07.2020.

Суддя Н.В. Друзенко