Справа № 2240/2530/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2530/18

Головуючий у І інстанції: Блонський В`ячеслав Костянтинович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

22 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Кривовязи Н.О.,

представника відповідача: Місяця К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В липня 2018 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про стягнення податкового боргу.

Підставою для звернення до суду з цим позовом стало те, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 1 644 828,37 грн., в частині чистого прибутку, який утворився згідно:

- розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2017 рік від 15.02.2018 року (з урахуванням часткової сплати на суму 479 620,59 грн.) в сумі 1 456 639,41 грн. (термін сплати 11.03.2018 року);

- розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І квартал 2018 року від 26.04.2018 року в сумі 436 416 грн. (термін сплати 20.05.2018 року);

- податкового повідомлення-рішення № від 20.02.2018 року, яким визначено суму грошового зобов`язання по частині чистого прибутку (доходу) в розмірі 87 650 грн.,

- пеня на податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2018 року в сумі 37 631,96 грн.

Також відповідачем було подано розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І півріччя 2018 року від 02.08.2018 року, яким було зменшено розмір частини чистого прибутку на суму - 373 509 (термін сплати 19.08.2018 року).

Таким чином за відповідачем рахується податковий борг в сумі 1 644 828,37 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 1 519 546,41 грн., (один мільйон п`ятсот дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок шість гривень сорок одна копійка) шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Зокрема, на переконання відповідача, судом першої інстанції не надано належної оцінки а ні доводам відповідача, а ні нормам законодавства, що регулює спірні відносини, внаслідок чого прийнято невірне рішення з порушенням норм матеріального права.

21 липня 2020 року відповідачем подано клопотання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом пропущено строк, встановленого ч. 2 статтею 122 КАС України.

Представник позивача заперечив проти задоволення вказаного клопотання та просив суд залишити його без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала заявлене клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем, встановленими строками, обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей кодекс, зокрема, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів визначено у статтях 9-10 цього Кодексу.

Разом з тим, частина прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету унітарними підприємствами, хоча і є обов`язковим до сплати цими підприємствами платежами, але не входить до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов`язкових платежів), визначеного статями 9 та10 ПК України.

Так, відповідно до частини 1 статті11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №185-V), державні унітарні підприємства (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до статті 1 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" належать до наукових установ, а також науково-технологічних комплексів, заснованих на державній власності, а також державних підприємств "Міжнародний дитячий центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджено Постановою Кабінет Міністрів України від 23.02.2011 № 138 (далі - Порядок № 138).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 138 визначено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Тобто, частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств.

При цьому, як вже було зазначено вище, частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні норм ПК України, оскільки цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків.

Покладення ж на контролюючі органи повноважень щодо обліку спірних платежів, а також контролю за правильністю та своєчасністю надходження їх до Державного бюджету України не змінює правової природи таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.08.2018 по справі № 826/19797/16.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що у поданих позивачем розрахунках частини чистого прибутку (доходу), що підлягають сплаті відповідачем до Державного бюджету, були визначені суми за наступні періоди:

1) розрахунком частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2017 рік від 15.02.2018 року (з урахуванням часткової сплати на суму 479 620,59 грн.) в сумі 1 456 639,41 грн. (термін сплати 11.03.2018 року);

2) розрахунком частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І квартал 2018 року від 26.04.2018 року в сумі 436 416 грн. (термін сплати 20.05.2018 року).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме факт несплати спірних платежів у строки, визначені законодавством, зумовлював появу у податкового органу права на звернення до суду з позовом щодо стягнення визначених державним підприємством у квартальних розрахунках сум частини чистого прибутку.

В той же час, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом лише 26 липня 2018 року.

При цьому, позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не було подано клопотання про визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними з наступним його поновленням.

За приписами частини першої статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що жодними іншим законом строк на звернення податкового органу до суду з такими позовними вимогами не встановлено, а отже необхідно застосовувати загальні строки адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №520/1919/19.

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів приходить до переконання про необхідність залишення позову без розгляду, а також зауважує на відсутність обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, причини, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

В аспекті наведеного слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом строку.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, - колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ст.123 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував, не дослідив і не встановив фактичних обставин, за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом, і не надав їм належної оцінки.

З огляду на наведене суд першої інстанції порушив норми процесуального права і ухвалив рішення, яке не може бути визнано законним та обґрунтованим з наведених підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У свою чергу, пунктом 8 частини1 статті 238 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення адміністративного позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про стягнення податкового боргу скасувати.

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про стягнення податкового боргу залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.