Справа № 332/1380/20
Суддя: Шалпегіна О. Л.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1380/20
Провадження №: 2-а/332/39/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Хіміч С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Будовської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 постановою інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Однак, позивач не згоден із прийнятою постановою, оскільки його дії відповідали Правилам дорожнього руху, зокрема, пункту 8.11, оскільки він почав рух транспортного засобу на зелений сигнал світлофору, який дозволяє рух та завершив його на жовтий сигнал світлофору.

Позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд скасувати постанову у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з підстав, зазначених у позові.

Крім того, представник позивача, посилаючись на судову практику судів різних інстанцій, зазначила про відсутність доказів вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та неможливість прийняття судом показів патрульних - як доказів вини ОСОБА_1 , оскільки вказані особи є зацікавленими.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку до судового засідання не з`явився, надав відзив на позов ОСОБА_1 , зі змісту якого випливає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Також відповідач просив суд здійснити судовий розгляд справи у відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Вказаний строк позивачем було дотримано.

05.06.2020 інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області винесено постанову серії ЕАМ № 2636653 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови випливає, що 05.06.2020 близько 09.51 год., за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 93, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault CLIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г Правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема - за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника

Перевіряючи доводи позивача та його представника про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, суд виходить з такого.

За приписами ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вимогами частин 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.

Відповідачем суду у цій справі не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення. Тобто, доказ на підставі якого прийнята спірна постанова, який підтверджував би скоєння позивачем правопорушення є відсутнім. В свою чергу, позивач не визнає факту вчинення ним порушення Правил дорожнього руху.

Також суд вважає за необхідне застосувати у цій справі висновок Верховного суду у справі № 161/5372/17 від 29.04.2020, зроблений під час розгляду справи у аналогічних правовідносинах, відповідно до якого пояснення особи, яка склала адміністративний протокол не можуть бути доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки у даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення інспектора поліції, тому останні не можуть бути допустимим доказом у цій справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 , скасування оспорюваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову всі судові витрати сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем на виконання ухвали суду щодо залишення позовної заяви без руху, було сплачено судовий збір за подання позову у цій справі - 420,40 грн. Вказана сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2636653 від 05.06.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Л.Шалпегіна