Справа № 280/4040/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 липня 2020 року Справа № 280/4040/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фонду державного майна України (01133, м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 18/9; )

Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13; )

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фонду державного майна України (далі - позивач, Фонду) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Департамент), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 19.05.2020 ВП 61830215 про накладення на Фонд державного майна України штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту відкрито виконавче провадження №61830215 з виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду у справі №0840/3202/18 про поновлення гр. ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018. У вказаному виконавчому провадженні 19.05.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду. Позивач вважає постанову про накладення штрафу протиправною, оскільки при її винесенні відповідачем не врахована наявність у боржника поважних причин невиконання рішення суду. Звертає увагу, що у зв`язку з реорганізацією регіональних відділень Фонду юридичну особу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 02.08.2019 припинено. При цьому в новоутвореному регіональному відділенні Фонду неможливо поновити ОСОБА_1 на посаді, з якої його було звільнено у зв`язку з відсутністю в штатному розписі такої посади. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 23.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статей 12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Призначено судове засідання на 03.07.2020.

03.07.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№30540), в якому зазначає, що державний виконавець у відповідності до вимог чинного законодавства зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Звертає увагу, що наведені у позовній заяві обставини не є поважними причинами для невиконання рішення суду, оскільки у разі неможливості поновити особу на посаді, з якої її було звільнено, належним способом виконання рішення є поновлення такої особи на аналогічній посаді, яка на даний момент існує. Вважає, що постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Крім того, посилається на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 03.07.2020 відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 20.07.2020.

Ухвалою суду від 20.07.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.07.2020.

У судовому засіданні 21.07.2020 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві з урахуванням уточнень. Зазначив, що в межах справи №0840/3202/18 позивачем вживались дії для усунення невизначеності питання щодо порядку на способу виконання судового рішення, а саме: було подано заяву про роз`яснення судового рішення, яка залишена судом без задоволення. Також було подано заяву про встановлення порядку та способу виконання судового рішення, яка станом на теперішній час не розглянута. Звертає увагу, що у новоствореному органі відсутня рівнозначна посада, на яку можливо було б поновити гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з чим наявні об`єктивні перешкоди для виконання рішення суду у справі №0840/3202/18, відсутня вина позивача, що виключає застосування штрафу.

У судовому засіданні 21.07.2020 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що наведені позивачем обставини в обґрунтування неможливості виконання судового рішення є необ`єктивними, оскільки існує усталена судова практика у справах з подібними правовідносинами, яка чітко визначає порядок дій суб`єкта владних повноважень, достатніх для виконання рішення суду про поновлення особи на посаді в органі, який ліквідований.

У судовому засіданні 21.07.2020 оголошено перерву до 22.07.2020 у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів.

У судовому засіданні 22.07.2020 розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі частини 3 статті 194 КАС України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні вступне слово представників сторін, надані ними пояснення, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Визнано протиправним та скасовано наказ Фонду Державного майна України від 06 липня 2018 року №144-р «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2018 по 25.09.2019 у сумі 273341,82грн.(двісті сімдесят три тисячі триста сорок одна грн. 82 коп.).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного у межах суми стягнення за один місяць - 26072,64 грн. допущено судом до негайного виконання.

За вказаним рішенням 25.09.2019 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

15.04.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Яковенком Д.І. відкрито виконавче провадження №61830215 з примусового виконання виконавчого листа №0840/3202/18, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 25.09.2019, про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018 та зобов`язано боржника негайно виконати рішення суду.

19.05.2020 у виконавчому провадженні №61830215 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Яковенка Д.І. накладено на Фонд штраф у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду про поновлення гр. ОСОБА_1 на роботі.

Вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,- за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням такої засади як обов`язковість виконання рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Правила виконання рішень немайнового (зобов`язального) характеру визначені статтею 63 Закону №1404-VIII.

За змістом статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Особливості виконання рішень про поновлення на роботі визначені статтею 65 Закону №1404-VIII.

Згідно зі статтею 65 вказаної статті рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Як на поважність причин не виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, позивач посилається на ту обставину, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області припинено внаслідок реорганізації шляхом злиття в новоутворене регіональне відділення - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях, при цьому у новоутвореному органі відсутня відповідна, посада за якою позивача слід поновити за рішенням суду.

Поряд з цим, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими та безпідставними, оскільки такі доводи фактично свідчать про незгоду з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18, що, в свою чергу, є підставою для його оскарження в апеляційному та касаційному порядку.

Судом з`ясовано, що відповідно до наказу Фонду державного майна України «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» №39 від 17.01.2019 вирішено утворити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м.Дніпро, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області.

За відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.08.2019 припинено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Отже, на час прийняття рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області вже було припинено, а виконання повноважень органу, що припинив свою діяльність, покладено на відповідача.

Зі змісту рішення суду від 25.09.2019 вбачається, що у судовому засіданні 28.08.2019 у порядку статті 52 КАС України було здійснено процесуальне правонаступництво Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях.

Таким чином позивач не був позбавлений можливості під час судового розгляду викласти свої аргументи щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення суду в межах заявлених позовних вимог у разі встановлення судом зобов`язання поновити ОСОБА_1 на посаді, у тому числі на стадії апеляційного оскарження.

Суд зазначає, що з огляду на обов`язок виконання судових рішень, встановлений статтею 370 КАС України, у випадку наявності обставин, що свідчать про неможливість виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, позивач має право звернутися до суду першої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Судом з`ясовано, що 08.11.2019 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18, за наслідком розгляду якої ухвалою суду від 25.11.2019, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020, відмовлено у задоволенні заяви.

Суди дійшли висновку, що аналіз змісту заяви про роз`яснення рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 свідчить, що відповідач фактично не погоджується з резолютивною частиною рішення та зазначає про неможливість його виконання, що виходить за межі питання щодо роз`яснення судового рішення.

При цьому, в судових рішеннях за наслідками розгляду заяви про роз`яснення рішення суду (ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 та постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020), з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену постанові від 21.03.2018 у справі 802/651/16-а, звернуто увагу на те, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Таким чином аргументи позивача про відсутність механізму реалізації поновлення особи (відсутність відповідної посади тощо), як причина невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання судового рішення.

Крім того, судом з`ясовано, що 16.06.2020 позивачем подано до Запорізького окружного адміністративного суду заяву про встановлення способу виконання рішення суду у справі 0840/3202/18, однак, у зв`язку з перебуванням матеріалів вказаної справи у Верховному Суді, станом на теперішній час заяву не вирішено.

Разом з тим, суд звертає увагу, що рішення суду 25.09.2019 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено судом до негайного виконання.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не за загальним правилом з дати набрання ним законної сили, а негайно з моменту його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Таким чином, позивач зобов`язаний був вживати заходи щодо виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді з 25.09.2019, однак з метою з`ясування порядку виконання рішення суду звернувся із заявою про встановлення способу виконання рішення суду лише в червні 2020 року.

При цьому суд звертає увагу, що така заява подана до суду вже після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Суд зазначає, що рішення суду є обов`язковим до виконання, а зволікання з його виконанням з боку державного органу негативно впливає на авторитет як судової влади, так і держави в цілому.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.02.2020 по справі №808/1043/17.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив наступне.

«Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі -К3пП) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто, поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надаються та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому, повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця.»

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів здійснення ОСОБА_1 пропозиції щодо призначення на аналогічну та/або рівнозначну та/або іншу посаду у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, що могло б свідчити про вжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду, та можливу наявність поважних причин його невиконання.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що наведені позивачем причини невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді є неповажними, оскільки вони не свідчать про наявність обставин, що унеможливлюють виконання такого рішення у спосіб, визначений статтею 65 Закону №1404-VIIІ.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що державний виконавець, наклавши на Фонд державного майна України, як боржника у виконавчому провадженні, штраф за невиконання без поважних причин рішення суду про поновлення гр. ОСОБА_1 на роботі, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд звертає увагу, що в ухвалі про відкриття провадження у справі від 23.06.2020 суд, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, дійшов висновку, що строк звернення до суду з даним позовом не пропущений, оскільки правовідносини виникли у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд дійшов висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного статтею 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. т.2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 255, 272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фонду державного майна України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених, зокрема статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Фонд державного майна України, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 18/9; .

Відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Городецького, буд. 13; .

Повне судове рішення складено 22 липня 2020 року.

Суддя М.О. Семененко