Справа № 311/2893/17 (8-а/311/1/2020)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2020 року м. Дніпросправа № 311/2893/17 (8-а/311/1/2020)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27.11.2017 року у справі №311/2893/17 (8-а/311/1/2020) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2017 року позивач звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області щодо недоплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік відповідно до положень ст.12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату неоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік в сумі 5360,00 грн.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017).

В обґрунтування даної заяви зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року по справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України окреме положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що є виключною обставиною для перегляду судового рішення по даній справі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами задовольнити.

Сторони повідомлені про розгляд справи у відповідності до норм визначених КАС України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами суд зазначив, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року у справі №1-247/2018 (3393/18) не може слугувати підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017), оскільки на момент ухвалення постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року застосована судом норма пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, яка згодом визнана неконституційною, була чинною; постановою суду відмовлено в задоволенні позову, отже рішення не підлягало примусовому виконанню; а перегляд рішення суду, яке набрало законної сили, з наведених підстав порушує принцип правової визначеності.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправними дій та зобов`язання Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 неоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік в сумі 5360,00 грн. ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Василівського районного суду Запорізької області від27листопада 2017року у справі №311/2893/17 (2-2/311/59/2017) залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п.1 ч.5 ст.361 КАС України, однією із підстав для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Конституційним Судом України 27.02.2020 постановлено рішення № 3-р/2020, згідно з яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За змістом статті 152 Конституції України, положень ст..91 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27.02.2020 вбачається, що Окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Тобто, саме з 27.02.2020.

На дату виникнення спірних правовідносин у цій справі, а також на час прийняття Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом постанови від 22.11.2017 року, правове регулювання виплати разової допомоги до 05 травня за 2017 рік було іншим, ніж те, яке стало після ухвалення Конституційним Судом рішення, у зв`язку з чим відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку такої виплати, діяв в межах правового поля і керувався наведеними чинними на той момент положеннями законодавства.

Норми Бюджетного кодексу України на час ухвалення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом постанови від 22.11.2017 року в адміністративній справі № 311/2893/17 не були визнані неконституційними та підлягали застосуванню.

Отже, наявність Рішення Конституційного Суду України № 1-247/2018 3393/18) від 27 лютого 2020 року не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при розв`язанні спору.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Враховуючи наведене, суд визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27.11.2017 року у справі №311/2893/17 (8-а/311/1/2020) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак