Справа № 282/540/20
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/540/20
Провадження № 2-а/282/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирськоїобласті у складі:

головуючого судді: Вальчука В.В.

при секретарі судового засідання: Демчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №2 Любарського ВП капітана поліції Замули Наталії Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує, що 10 травня 2020 року інспектором СРПП №2 Любарського ВП капітаном поліції Замулою Н.Ю. винесено постанову серії ДП 18 №396446 від 10.05.2020р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, він 10.05.2020 року, близько 01 год. 05 хв., керуючи автомобілем Ford Scorpio д.н.з. НОМЕР_1 і рухаючись по вулиці Лесі Українки в с.Старий Любар в напрямку м. Кременець, він був зупинений навпроти магазину «AutoMaxi» та магазину «Надія» за те, що керував транспортним засобом з номерним знаком закритим іншим предметом, а саме сіткою, при цьому не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 в позові пояснив, що 10.05.2020 року Відповідачем була винесена Постанова серії ДП 18 №396446, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. ОСОБА_1 просить суд скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі, а його позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте в позовній заяві, просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги не визнає і просить суд відмовити в задоволенні позову, відзив на позовну заяву не подала.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, беручи до уваги пояснення позивача, викладені в адміністративному позові та заяву відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

При цьому суд встановив та врахував наступне.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.05.2020р. серії ДП 18 №396446, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп.

Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10.05.2020 року, близько 01 год. 05 хв., керуючи автомобілем Ford Scorpio д.н.з. НОМЕР_1 і рухаючись по вулиці Лесі Українки в с.Старий Любар в напрямку м. Кременець вчинив правопорушення передбачені ч.6 ст.121 та ст.126 ч.1 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з закритим номерним знаком іншим предметом, а також не не пред`явив посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб .

ОСОБА_1 заперечує вчинення правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1ст.126 КУпАП та вказує, що зазначених правопорушень не вчиняв на підтвердження чого надав суду фотознімок на якому чітко видно номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , щодо не пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, зазначив, що оскільки не порушував правил дорожнього руху то вважав що не повинен їх пред`являти.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії ДП 18 №396446, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обов`язком доказування, встановленим ст.77 КАС України, не надано належних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальност.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безаперечні докази того, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів.

Отже, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд доходить висновку про те, що постанову інспектора СРПП №2 Любарського ВП капітана поліції Замули Н.Ю. серії ДП 18 №396446 від 10.05.2020р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, слід скасувати, а справу закрити.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд враховує вищевикладені приписи процесуального законодавства та приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора СРПП №2 Любарського ВП капітана поліції Замули Наталії Юріївни при винесенні постанови серії ДП18 №396446 від 10.05.202 року - слід відмовити. Оскільки, місцевий загальний суд, як адміністративний суд, за результатами розгляду справи не має права виносити рішення про визнання дій протиправними, так як, ч.3 ст. 289 КАС України передбачає чіткий перелік рішень, які суд приймає за результатами розгляду справи.

Щодо судових витрат то вони складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, а тому з врахуванням вимог ч.1 ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирської області необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст.5, 9, 247, 251, 268, 283, 284 КУпАП, ст.ст.9, 77, 162, 205, 229, 241-243, 246, 254-256, 286 КАС України, ст.62 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП18 №396446 від 10.05.202 року, винесену інспектором СРПП №2 Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Замулою Наталією Юріївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Провадження по справі стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

В задоволені решти вимог відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. В. Вальчук