Справа № 420/3367/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3367/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Коваля М.П.,

судді - Домусчі С.Д.,

судді - Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса заяву приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №420/3367/20 за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні П`ятого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року по справі за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування наказу.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2020 року було відкрито апеляційне провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 19-21 на 29 липня 2020 року о 09 год. 30 хв.

20 липня 2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №420/3367/20, в якій позивач просить суд заборонити будь яким уповноваженим органам, у тому числі Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату розглядати подання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.04.2020 року №07-17/3575 з пропозицією про анулювання належного позивачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7299, виданого Міністерством юстиції України 25.03.2009 року, а також приймати будь які рішення стосовно викладених в ньому питань до набрання законної сили рішення суду в даній справі.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/3367/20 було визнано протиправними дії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 06.04.2020 №07-17/3575 з пропозицією про анулювання належного ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7299, виданого Міністерством юстиції України 25.03.2009 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №329/03-08 від 06.04.2020 року про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. Разом з тим, як зазначає позивач, 16.07.2020 року її було повідомлено, що подання від 06.04.2020 року №07-17/3575 з пропозицією про анулювання належного їй свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 7299, виданого Міністерством юстиції України 25.03.2009 року буде розглядатися на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, яке відбудеться 23.07.2020 року.

Позивач зазначає, що повідомлення про призначення засідання комісії надійшло їй на наступний день після відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 29.07.2020 року, отже на думку ОСОБА_1 очевидна незаконність дій зі сторони відповідача, оскільки фактично не зважаючи на вже існуюче судове оскарження подання і прийняте судове рішення на її користь, відповідач приймає заходи для ускладнення процедури по його виконанню в разі набрання рішенням законної сили та фактично робить не можливим його виконання, приймаючи нові акти, які можливо доведеться оскаржувати для поновлення порушених прав.

ОСОБА_1 вказує, що згідно чинного законодавства, у неї є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків, незважаючи на фактичне зупинення її діяльності. Заявник звертає увагу, що вона у зв`язку з незаконними діями відповідача не працює більше трьох місяців, при цьому подальші дії відповідача, якщо їх не зупинити, сприятимуть тому, що строк, який знадобиться для відновлення порушених прав збільшиться, при цьому відновлення прав може бути ускладненим у випадку можливого залишення судового рішення першої інстанції в силі. З урахуванням викладеного, заявник вважає, що очевидними є ознаки незаконності дій зі сторони відповідача та порушення її прав, свобод і інтересів зазначеними діями, а також існує реальна загроза, що невжиття таких заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити виконання рішення по цій справі та ускладнити поновлення її порушених прав.

Згідно ч.3 ст. 150 КАС України, ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч.1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, всебічно та повно дослідивши матеріали справи у частині, що стосується вказаної заяви, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Не допускається забезпечення позову шляхом: 1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків; 4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій; 5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення; 6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку); 7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"; 8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта; 9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року (справа №826/9263/17).

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання протиправними дій Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 06.04.2020 №07-17/3575 з пропозицією про анулювання належного ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7299, виданого Міністерством юстиції України 25.03.2009 року; визнання протиправним та скасування наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №329/03-08 від 06.04.2020 року про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №07-18/6223 від 15.07.2020 року ОСОБА_1 було повідомлено, що 23 липня 2020 року о 10 год. 00 хв. у адміністративній будівлі Міністерства юстиції України, відбудеться засідання Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України. Порядком денним цього засідання буде, серед іншого, розгляд подання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про анулювання свідоцтва ОСОБА_1 про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Згідно п. 12 Порядку внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 № 1904/5 (далі - Порядок № 1904/5), за результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

У відповідності до п.14 Порядку № 1904/517, на підставі рішення Комісії про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видається відповідний наказ Міністерства юстиції України.

Згідно п.17 Порядку № 1904/517, рішення Комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Слід зазначити, що відповідно до п. 10 Порядку № 1904/517, у разі відсутності безспірного підтвердження факту порушення закону Комісія відхиляє Подання. У разі відсутності необхідної інформації стосовно обставин, викладених у Поданні, або наявності додаткових відомостей Комісія може перенести розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до вирішення зазначених питань або повернути на доопрацювання до визначеного департаменту Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції, Нотаріальної палати України, але не більше ніж на тридцять днів з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону.

Колегія суддів зазначає, що розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату подання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про анулювання свідоцтва ОСОБА_1 про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 06.04.2020 №07-17/3575, за умови того, що згідно Порядку № 1904/517 Комісія наділена дискреційними повноваженнями, і може відхилити подання, перенести розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а також може прийняти рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю або про відмову у такому анулюванні, враховуючи що станом на час розгляду судом клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову сторонам по справі його результат не відомий, не свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача чи про подальшу неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів або необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення

При цьому суд вважає за необхідне наголосити, що навіть у разі прийняття Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, таке рішення не є остаточним, оскільки воно реалізується виданням відповідного наказу Міністерства юстиції України, а також може бути оскаржено до суду у встановленому законом порядку, тобто доводи заявника щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі фактично є передчасними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, як і розгляд вказаного подання, згідно до вимог Порядку № 1904/517 відноситься до повноважень відповідних суб`єктів владних повноважень, з огляду на що втручання до їх дискреційних повноважень з метою заборони здійснювати певні дії, які відносяться до їх компетенції, повинно бути належним чином мотивоване при поданні заяви про забезпечення позову.

Водночас, неможливість виконання позивачем повноважень протягом трьох місяців, зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків, незважаючи на фактичне зупинення її діяльності не стосуються предмету розгляду даної справи та виходять за межі правового дослідження обставин цієї справи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що заявником не обґрунтовано, як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Разом з тим, за умови відсутності належних, допустимих та достатніх доказів настання події, яка спричинить порушення прав заявника, посилання на відсутність ефективного захисту його прав є неспроможними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодних доказів, які б дали можливість суду встановити наявність чи відсутність обставин, які б вказували на очевидні ознаки протиправності дій відповідача. Водночас, у даному випадку, вирішення питання про забезпечення позову може трактуватись, як передчасне вирішення спірних правовідносин, в той час, коли суд апеляційної інстанції не здійснював дослідження та оцінку доказів та обставин, які стали підставою для вчинення оскаржуваних дій відповідача.

Колегія суддів зазначає, що сама лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цієї обставини може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. про забезпечення позову є необґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 150, 151, 154, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні заяви приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №420/3367/20 за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування наказу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець