Справа № 462/796/20
Суддя: Іванюк І. Д.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/796/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Іванюк І.Д.,

за участю секретаря с/з Гербут Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач 11 лютого 2020 року звернувся до суду із позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення N-01 A від 28.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-37 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2020 року щодо нього, як директора Західного регіонального управління ТзОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» завідувачем сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції у Львівській області Головачем Ю.М. було складено стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення №008851 за невиконання законних вимог посадової особи органів ринкового нагляду та інших територіальних органів щодо проведення перевірки, неподання передбаченої законодавством інформації та створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків на автозаправній станції ТОВ «Сокар Петролеум» за адресою: м. Львів, вул. Залізнична,1/А, тобто за порушення норми Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». На підставі вказаного протоколу відносно ОСОБА_1 28.01.2020 року була винесена постанова про адміністративне правопорушення N-01 A за ст. 188-37 КУпАП. із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, яку позивач просить скасувати, як незаконну з наступних підстав. Так, 21.01.2020 року відповідач прибув на автозаправну станцію №04/3 ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ», що розташована за адресою: м. Львів, вул. Залізнична,1/А, з метою здійснення перевірки АЗС на дотримання вимог ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Перед початком проведення перевірки на його вимогу старший державний інспектор Головач Ю.М. пред`явив службове посвідчення Державної екологічної інспекції України серія ЛК №010 та Направлення на проведення перевірки від 17.01.2020 року № 1-20-09. Під час ознайомлення із Направленням на проведення перевірки було виявлено відсутність номеру Наказу про проведення планових перевірок, що є обов`язковим реквізитом Направлення, тому він звернувся до інспектора про надання для ознайомлення Наказу про проведення планових перевірок. Отримавши Наказ він виявив, що дата видачі Наказу про проведення планових перевірок 17.01.2020 року, а в Направленні вказано, що дата Наказу 16.01.2020 року, номер був відсутній та в подальшому був дописаний відповідачем, що може підтвердити начальник АЗС № 04/3 - Курса М.І. Оскільки в Направленні про проведення планових перевірок були відсутні обов`язкові реквізити - номер наказу, а дата не співпадала з датою вказаною в Наказі, керуючись нормами ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» було прийнято рішення не допускати відповідача до перевірки. Позивач вважає свої дії щодо недопущення до перевірки завідувача сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції у Львівській області Головача Ю.М. правомірними, оскільки останнім був порушений порядок проведення вказаних заходів перевірки. Крім того, звертає увагу суду що в Протоколі про адміністративне правопорушення №008851 від 21 січня 2020 року, Відповідачем в порушення ст. 256 КУпАП України не зазначено суті адміністративного правопорушення, а лише вказано «невиконання законних вимог посадової особи органів ринкового нагляду та інших територіальних органів щодо проведення перевірки, неподання передбаченої законодавством інформації та створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків на автозаправній станції ТОВ «Сокар Петролеум» за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 1 А». Однак, детальний опис вчиненого правопорушення, його зміст, які саме вимоги посадових осіб ринкового нагляду не виконано та яким чином особа перешкоджала проведенню перевірки вказаний протокол не містить. Відповідно, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не може засвідчувати факт вчинення правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідачем жодних інших доказів не зазначено. За наведеного просить позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, не направив в судове засідання свого уповноваженого представника, причин неявки суду не повідомив, відзив на адміністративний позов суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, судом встановлено, що 17.01.2020 року Державною екологічною інспекцією у Львівській області Державної екологічної інспекції України на підставі наказу від 16.01.2020р. (номер відсутній) видане направлення № 1-20-09 (номер вказаний прописом) від 17.01.2020 року на планову виїзну перевірку автозаправної станції за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 1 /А, що належить ТзОВ «Сокар Петролеум» в період з 21.01.2020 року по 22.01.2020 року, винесене відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» /а.с. 4-5/.

Згідно із Наказу № 1-20 р/н про проведення планових перевірок від 17.01.2020 року завідувачу сектору державного ринкового нагляду Головачу Ю.М. наказано провести в термін з 21.01.2020 року по 22.01.2020 року планову перевірку характеристик продукції автозаправної станції за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 1 /А, що належить ТзОВ «Сокар Петролеум» /а.с. 6-7/.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 008851 від 21.01.2020р. вбачається, що директор Західного регіонального управління ТзОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» ОСОБА_1 не виконав законних вимог посадової особи органів ринкового нагляду та інших територіальних органів щодо проведення перевірки, не подав передбаченої законодавством інформації та створив перешкоди для виконання покладених на них обов`язків на автозаправній станції «ТОВ Сокар Петролеум» за адресою: м. Львів, вул. Залізнична,1/А, чим порушив норми Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», за що передбачена відповідальність за ст. 188-37 КУпАП /а.с. 8-9/.

28.01.2020 року на підставі вказаного протоколу відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про адміністративне правопорушення N-01 A про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 188-37 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. /а.с. 10-11/.

Спірні правовідносини щодо здійснення ринкового нагляду регулюються в тому числі Законами України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та «Про загальну безпечність нехарчової продукції» .

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Згідно ч. З ст. 23 зазначеного Закону, органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється в тому числі за принципом здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначних законом.

Відсутність правомірності, законності розпоряджень чи приписів органу влади зумовлює відсутність складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.ст. 3,4,7,8,10,12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановлюють обов`язки, дотримання яких є обов`язковими як для суб`єктів господарювання так і для посадових осіб органу державного нагляду (контролю), що здійснюють заходи з перевірки, в тому числі, прикордонного законодавства.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» , посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд і контроль продукції, зобов`язані: додержуватися вимог цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" та виданих відповідно до них нормативно-правових актів; пред`являти службові посвідчення, а посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, - також посвідчення (направлення) на проведення перевірки.

Згідно ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

1. Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

2. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові) і засвідчується печаткою.

3. У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу (плановий або позаплановий);

вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

4. Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

5. Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Згідно ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість пояснень позивача щодо неналежного оформлення відповідачем документів на проведення заходу вимогам закону. Зокрема, у направленні на проведення перевірки весь текст виконаний друкованими літерами, а сам номер наказу, що є обов`язковим реквізитом направлення, виконаний прописом кулькової ручкою синього кольору, що свідчить про те, що такий номер внесений не під час його оформлення, внесення даного виправлення не засвідчене підписом керівника або заступника керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові) та відповідною печаткою. Також із матеріалів справи вбачається, що дата видачі Наказу про проведення планових перевірок 17.01.2020 року, а в направленні вказано, що дата видача Наказу -16.01.2020 року.

За наведеного, суд прийшов до висновку, що позивач, ознайомившись із Направленням на проведення перевірки та Наказом про проведення планових перевірок, з врахуванням виявлених розбіжностей та неточностей, мав право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення зазначеного планового заходу, що узгоджується з вимогами ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до якого суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення № -01А від 28 січня 2020 року відповідачем, в порушення ст. 256 КУпАП України, не розкрито суті адміністративного правопорушення, не вказано, які саме вимоги посадових осіб ринкового нагляду не виконано ОСОБА_1 та яким чином він перешкоджав проведенню перевірки, а лише вказано загальну фабулу статті 188-37 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям283і284 КУпАП.

У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1, ч.2ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач в судове засідання не з`явився та не довели правомірність винесеної завідувачем сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції у Львівській області Головачем Ю.М. постанови відносно позивача за ст.188-37 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, та будь-яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем ст.ст. 16, 17 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність дій завідувача сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції у Львівській області Головача Ю.М. на стадії судового розгляду справи, однак не надання відповідачем доказів в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що відповідає положенням КАС України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що завідувачем сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції у Львівській області Головачем Ю.М. порушено норми ст.245 КУпАП, а саме не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого останнім заперечується.

Згідно п. 3.ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача суду не надав, а тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №01 А від 28.01.2020 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки в його діях немає складу адміністративного правопорушення, а відсутність складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Порядок розподілу судових витрат встановлений ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно абз. 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають лише ті судові витрати, які були фактично понесені. Матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат.

Вказані норми не передбачають стягнення з суб`єкта владних повноважень (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь держави судового збору, тому і відсутні підстави для стягнення на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9,73-77,90,229,242,244-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № -01 A від 28.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-37 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п. 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директор Західного регіонального управління ТОВ «Сокар Петролеум», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Державна екологічна інспекція у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Стрийська, 98 у м. Львові.

Суддя Іванюк І.Д.