Справа № 591/1305/20
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1305/20
Провадження № 2-а/591/104/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського міського центру зайнятості

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сумського міського центру зайнятості, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Сумського міського центру зайнятості від 12.02.2020 року №НТ200212 в частині повернення ОСОБА_1 отриману допомогу по безробіттю за період з 15.01.2020 року по 22.01.2020 року в сумі 1889,87 грн., зобов`язати Сумський міський центр зайнятості здійснити виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 включно по 03.02.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задоволити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Окрім того, зазначила, що Сумським міським центром зайнятості правомірно було прийнято рішення у формі Наказу від 12.02.2020 року № НТ200212 в частині, що стосується ОСОБА_1 , оскільки останній порушив вимоги п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов обгрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 23.05.2019 року позивач ОСОБА_1 отримав статус безробітного за особистою заявою у Сумському міському центрі зайнятості.

З 19.06.2019 року по 22.01.2020 року Сумський міський центр зайнятості населення здійснював виплату позивачу допомоги по безробіттю.

15.01.2020 року рада адвокатів Сумської області прийняла рішення про видачу ОСОБА_1 Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

28.01.2020 року позивач склав присягу адвоката України та отримав Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

04.02.2020 року ОСОБА_1 був взятий на облік в Інспекції ДПС у м. Сумах Головного управління ДПС у Сумській області, як самозайнята особа та платник єдиного внеску.

11.02.2020 року Сумським міським центром зайнятості складено Акт «Про встановлення факту зайнятості та одержання матеріального забезпечення по безробіттю незаконним шляхом» стосовно ОСОБА_1 . Відповідачем прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 15.01.2020 року по 22.01.2020 року в сумі 1889,87 грн..

Згідно з статтею 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі, зокрема: зайнятості особи; подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зі змісту наведених норм вбачається, що умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, повинен довести вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття.

Відповідно до усних пояснень під час судового розгляду справи та наданих до матеріалів справи доказів, Сумський міський центр зайнятості не довів умисного невиконання позивачем своїх обов`язків чи зловживання ними. ОСОБА_1 самостійно повідомив відповідача про отримання ним свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та свою реєстрацію як само зайнятої особи в податковому органі.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

За приписами підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України.

Статтею 63 ПК України регламентовано загальні положення щодо обліку платників податків.

За приписами пунктів 63.1, 63.2 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно з пунктом 178.1 статті 178 ПК України (яка регламентує оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність) особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

За приписами пунктів 65.2, 65.3 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів. Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Відповідно до пункту 6.7 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 9 грудня 2011 року №1588, для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання; заяву за формою №5-ОПП; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4, частини першої статті 13 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Отже, проаналізувавши наведені вище положення ПК України та Закону №5076-VI, суд дійшов висновку, що фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у тому числі й адвокатську, підлягає взяттю на облік у контролюючому органі. Чинним законодавством встановлено стислі терміни для виконання обов`язку по реєстрації в контролюючих органах, а також юридична відповідальність за невиконання такого обов`язку. Поряд із тим особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою лише за умови, що вона не є найманим працівником. Такий висновок випливає із буквального тлумачення положень підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Сумський міський центр зайнятості у своїх поясненнях припинення реєстрації ОСОБА_1 , як безробітного, пов`язує із зміною статусу безробітного на статус зайнятої особи від дати видачі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність, і незалежно від отримання доходу від такої зайнятості.

За приписами ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» та п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2019 року №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня початку зайнятості особи (дня працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту); дня укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг); дня забезпечення роботою самостійно; тощо), який змінює статус особи з безробітної на зайняту особу.

Для вирішення спору по суті суд має встановити день початку зайнятості позивача та дослідити докази надані сторонами що підтверджують або спростовують даний факт.

Сторонами справи за даною категорією справ викладена судова практика за рішеннями Касаційного адміністративного суду Верховного Суду в постанові від 19.12.2018 № 802/1206/17-а та у постанові від 27.05.2020 року №500/576/19, якою встановлено, що Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю є документом, який посвідчує право особи на здійснення адвокатської діяльності, але не є документом що посвідчує день коли особа розпочала свою трудову діяльність чи документ який змінює статус особи з безробітної на зайняту. Законом №5076-VI встановлено можливість зупинення і поновлення адвокатської діяльності без скасування отриманого адвокатом свідоцтва.

Дослідивши та проаналізувавши вказані судові рішення суд не може погодитися із відповідачем, що ОСОБА_1 отримавши Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю автоматично змінив свій статус на самозайняту особу, а 15 січня 2020 року є днем початку зайнятості особи.

Законом №5076-VI передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання. Податковим кодексом України та Наказом Міністерства фінансів України від 9 грудня 2011 року №1588 надано десятиденний строк для реалізації права на індивідуальну адвокатську діяльність з моменту отримання документа, що посвідчує право на здійснення такого виду діяльності. Для здійснення адвокатської діяльності у вигляді юридичної особи Законом №5076-VI передбачено реєстрація відповідного статуту чи документ про прийняття адвоката у склад такої юридичної особи (адвокатського бюро чи об`єднання).

Отже, Законом №5076-VI визначено основні види адвокатської діяльності та різні підстави реалізації кожного з них, але прямо не встановлено день початку здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №5076-VI передбачено, що особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Таким чином, закон не передбачає здійснення адвокатської діяльності до складання присяги та отримання Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Суд погоджується із позицією позивача, який не міг фактично здійснювати діяльність з 15.01.2020 року, з дня оформлення документа на право зайняття адвокатською діяльністю, оскільки дата складання присяги, отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України підтверджуються Довідкою ради адвокатів Сумської області від 28.01.2020 року.

Отже, Сумський міський центр зайнятості при прийнятті оскаржуваного наказу не встановив належним чином дату зміни статусу ОСОБА_1 з безробітного на самозайняту особу, не звернув увагу на наявність документів про реєстрацію в органах державної податкової служби та дотримання обов`язку по реєстрації індивідуальної адвокатської діяльності за приписами ст. 65 ПК України.

Частиною 1 ст. 13 Закону №5076-VI встановлено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Здійснення адвокатської діяльності індивідуально можливо лише за умови обов`язкової її реєстрації в контролюючих органах, за не вчинення якої передбачена відповідальність ст. 117 ПК України.

Згідно з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 до отримання статусу безробітного в Сумському міському центрі зайнятості адвокатською діяльністю не займався та не отримував свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Присягу адвоката України та Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю позивач склав і отримав відповідно 28.01.2020 року. У строк 10 календарних днів з дня отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 виконав обов`язок і 04.02.2020 став на облік в контролюючих органах, а отримавши документи від податкової, самостійно надав відповідачу наявний пакет документів, необхідний для припинення реєстрації його як безробітного.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано довідку про взяття його на облік як платника податків та повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску, також стверджується про неможливість здійснення адвокатської діяльності до 04.02.2020 року і збереження за собою статусу безробітного до 03.02.2020. Зазначено норми права які забороняють здійснення індивідуальної адвокатської діяльності без відповідної реєстрації.

Сумський міський центр зайнятості доказів здійснення адвокатської діяльності ОСОБА_1 з 15.01.2020 року по 03.02.2020 року не надав, відповідних норм права, що спростовували б позицію позивача у своїх усних та письмових поясненнях не навів. Діюче трудове законодавство та законодавство про зайнятість населення не містить прямого посилання на дату початку зайнятості особи та зміни статусу з безробітного, а Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю є документом, який посвідчує право особи на певний вид діяльності, і не підтверджує її здійснення на час спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 76, ч. 2, 3 ст. 90 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає належним і достатнім доказам реєстрацію ОСОБА_1 04.02.2020 як самозайнятої особи в контролюючому органі податкової служби для встановлення дня початку здійснення адвокатської діяльності індивідуально та припинення Сумським міським центром зайнятості виплати допомоги по безробіттю по 03.02.2020 року.

З урахування наведеного, суд вважає за необхідне позов задоволити.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-9, 72-79, 90, 139, 229, 241- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Сумського міського центру зайнятості від 12.02.2020 року №НТ200212 в частині повернення ОСОБА_1 (ПК № НОМЕР_1 ) отриману допомогу по безробіттю за період з 15.01.2020 року по 22.01.2020 в сумі 1889,87 грн..

Зобов`язати Сумський міський центр зайнятості здійснити виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 включно по 03.02.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; IBAN: НОМЕР_3 ; рахунок: НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 1681,60 гривень (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Сумського міського центру зайнятості (вул. Степана Бандери, 45, м. Суми, 40009; ).

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 295 КАС України подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 липня 2020 року.

СУДДЯ А. Я. КЛИМЕНКО