Справа № 540/15/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/15/20
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т. С.

представника - Шличкової О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Шличкової Олени Миколаївни про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:

- ОСОБА_2 ;

- Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Шличкової О. М. (далі - державний кадастровий реєстратор) в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову (т.2 а.с.98) просила:

- визнати протиправним рішення від 11.07.2019 року № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підставі виготовленого і погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у розмірі земельної частки (паю) громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим (всього 7 громадян) загальною площею 35,3092 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що надані в оренду голові фермерського господарства «Меркурій» ОСОБА_2 , які розташовуються за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, будучи членом фермерського господарства бажала реалізувати своє право, відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України, на приватизацію земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що знаходяться в оренді у голови фермерського господарства ОСОБА_2 .. З метою проведення державної реєстрації сформованих земельних ділянок, на підставі погодженого проекту землеустрою, була подана відповідна заява та перелік документів. Водночас, на думку позивачки, державний кадастровий реєстратор прийняв необґрунтоване рішення про відмову в такій реєстрації, адже перелік підстав, який зазначений в спірному рішенні не передбачений у п.67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 (далі - Порядок №1051).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, розглянутого за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані державному кадастровому реєстратору документи не відповідали вимогам законодавства, а тому, останній, діяв у відповідності до ч.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку №1051.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що земельна ділянка ОСОБА_1 запроектована шляхом об`єднання земельних ділянок. Проте, на думку суду першої інстанції, для об`єднання земельних ділянок необхідно подавати відповідну технічну документацію із землеустрою, а не проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 насамперед звертає увагу на те, що суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини по суті, не надав правової оцінки рішенню державного кадастрового реєстратора, яке є предметом оскарження. У судовому рішенні значна увага приділена оцінці доводів державного кадастрового реєстратора, що були викладені в додаткових його поясненнях про відсутність технічної документації із землеустрою для реєстрації об`єднаної земельної ділянки. Скаржник вважає, що судом першої інстанції була порушена ч.2 ст. 77 КАС України, яка унормовує, що відповідач не може посилатися на докази та підстави, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Зазначаючи про інші процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, ОСОБА_1 вказує, подані відповідачем до суду за три дні до розгляду справи додаткові пояснення, по - перше, не відносяться до заяв по суті справи, а по - друге не направлялися іншим учасникам справи завчасно. На її думку, суд повинен був визнати це зловживанням процесуальними правами та залишити їх без розгляду.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, державний кадастровий реєстратор вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зміст відзиву відтворює правові висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні.

Інші учасники справи не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Державний кадастровий реєстратор у судовому засіданні просив в задоволенні апеляції відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені належним чином про день, час та місце судового засіданні. За таких підстав, їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 313 КАС України).

Фактичні обставини справи.

05.11.2003 р. між Скадовською райдержадміністрацією (далі - Орендодавець) та ОСОБА_2 (далі - Орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, площею 38.09 га для сільськогосподарського використання, а саме: для ведення фермерського господарства.

23.02.2004 р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - ЄДР) було зареєстровано фермерське господарство "Меркурій", керівником якого зазначений ОСОБА_2 . Відповідно до Статуту фермерського господарства "Меркурій", його членом є, у тому числі і позивачка - ОСОБА_1

20.11.2014 р. відбулися зальні збори членів ФГ "Меркурій", на яких вирішено розпаювати землі, що знаходяться в оренді для ведення фермерського господарства у розмірі середньої земельної частки (паю).

20.11.2014 р. наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №21-1803/18-14-СГ членам фермерського господарства "Меркурій" наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у розмірі земельної частки (паю громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим (всього 7 громадян) загальною площею 35,3092 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що надані в оренду голові фермерського господарства «Меркурій» ОСОБА_2 , які розташовуються за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

На підставі заяви голови ФГ "Меркурій" ОСОБА_2 від 14.02.2019 р. Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" такий проект розроблено та щодо кожного землевласника визначена площа земельної ділянки і її кадастровий номер. Щодо земельної ділянки ОСОБА_1 вказано, що вона запроектована шляхом об`єднання двох земельних ділянок. В матеріалах проекту землеустрою є довідки на кожного члена ФГ "Меркурій" про відсутність у них на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області земельної частки (паю).

Відповідно до висновку ГУ Держгеокадастру у Київській області від 13.03.2019 р. № 2653/82-19 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рекомендовано матеріали проекту доповнити нотаріально засвідченою згодою землекористувача на вилучення (викуп) земельної ділянки згідно ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

18.03.2019 р. нотаріально посвідчена заява - згода ОСОБА_2 , в якій він не заперечує щодо вилучення (викупу) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, земельних ділянок, загальною площею 35,3092 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Згідно висновку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 27.03.2019 р. № 2561/8219 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у розмірі земельної частки (паю) громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим (всього 7 осіб) загальною площею 35,3092 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що надані в оренду голові ФГ "Меркурій" ОСОБА_2 , які розташовуються за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

01.07.2019 р. до державного кадастрового реєстратора надійшла заява від Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології", в інтересів членів ФГ "Меркурій", про внесення відомостей (змін) до Державного земельного кадастру щодо наведених вище земельних ділянок.

11.07.2019 р. державним кадастровим реєстратором прийнято рішенням № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підставами для відмови зазначено таке:

1. У клопотанні ОСОБА_3 стор.10 вказана Радгоспенська сільська рада, а не Михайлівська, як потрібно.

2. Відповідно до п.2 ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих ним у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) членам сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, а не ділянки, які були надані в оренду, що унеможливлює надання земельних ділянок у власність членам фермерського господарства.

3. Згідно договору оренди землі від 24.12.2003 р. № 7 земельна ділянка, площею 38,09 га на території Михайлівської сільської ради передавалася в користування фізичній особі ОСОБА_2 , який і є фактичним землекористувачем земельної ділянки ФГ "Меркурій". Дані Державного земельного кадастру свідчать, що ФГ "Меркурій" не має в користуванні жодних земельних ділянок, а, отже, підстави для здійснення розпаювання земель відсутні.

4. Термін дії виданого наказу ГУ Держземагентства у Херсонській області від 20.11.2014 р. № 21-1803/18-14-СГ "Про надання членам ФГ "Меркурій" дозволу на розробку проекту землеустрою" становить 1 рік.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та правова оцінка суду апеляційної інстанції доводів учасників справи та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 3 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Набуття права на землю громадянами врегульовано главою 19 ЗК України, яка, зокрема, визначає підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності (стаття 116), порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами (стаття 118), норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам (стаття 121 ЗК України), повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування (стаття 122 ЗК України).

Фактичними обставинами справи встановлено, що позивачка звернулася до відповідача із заявою в порядку визначеному статтями 118, 121 ЗК України та статті 13 Закону України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) з метою реалізації права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства.

Так, згідно із частиною першою статті 13 Закону № 973-IV члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Водночас, відповідно до статті 7 Закону №973-IV надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому ЗК України.

Положеннями статті 32 ЗК України також передбачено право членів фермерських господарств на приватизацію земельних ділянок шляхом передачі безоплатно у приватну власність наданих їм у користування земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди (частина перша статті 31 ЗК України та частина перша статті 12 Закону №973-IV).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що члени фермерського господарства наділені правом на одержання безоплатно у власність із земель державної або комунальної власності земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) в загальному порядку, передбаченому ЗК України.

Натомість, члени фермерського господарства, які володіють земельними ділянкам на праві користування, мають право на одержання безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельних ділянок у розмірі земельної ділянки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону №973-IV передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування.

Виділення членам фермерського господарства земельної ділянки у власність із земель, що перебувають у власності чи користуванні фермерського господарства чинним законодавством не передбачено.

Кваліфікуючи спірні правовідносини за наведеними вище нормами матеріального права, слід вважати правильним рішення державного реєстратора про відмову внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка, що знаходиться у користуванні ФГ "Меркурій перебуває в оренді ОСОБА_2 .

До того ж, варто зауважити, що члени ФГ "Меркурій", у тому числі і позивачка, раніше не володіли земельними ділянкам на праві користування для того, щоб одержати їх безоплатно у приватну власність.

Оцінюючи з правової точки зору нотаріально посвідчену заяву - згоду ОСОБА_2 , в якій він не заперечує щодо вилучення (викупу) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, земельних ділянок, загальною площею 35,3092 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, колегія суддів встановила таке.

Порядок добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою визначений у статті 142 ЗК України, згідно із частинами третьою та четвертою якої, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Проте, зазначена вище заява Орендаря ОСОБА_2 , адресована компетентним органам, не є відмовою від права постійного користування земельною ділянкою в розумінні положень статті 142 ЗК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що пункти 2,3 оскаржуваного рішення державного кадастрового реєстратора є законними та обґрунтованими. Обґрунтованість інших пунктів відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру судом апеляційної інстанції не розглядаються, адже їх правова оцінка не впливає на правильність вирішення спору по суті.

Окремо слід відзначити, що позиція суду апеляційної інстанції про відсутність у позивачки права на безоплатну приватизацію землі як члена фермерського господарства побудована на усталеній практиці Верховного Суду, зокрема, у рішенні від 20.05.2020 р. по справі №817/69/18.

Оцінюючи доводи скаржниці про те, що рішення суду першої інстанції щодо відмови їй в позові побудовано на обставинах, які не були підставами для прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила таке.

Дійсно, в основу рішення щодо відмови в позові ОСОБА_1 судом першої інстанції покладені обставини, викладені в додаткових поясненнях державного кадастрового реєстратора, про відсутність відповідної технічної документації із землеустрою про об`єднання земельних ділянок.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скаржниці, що суд першої інстанції повинен був оцінювати безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень, а не його пояснення надані суду, де викладені інші обставини, ніж в рішенні.

Суд зобов`язаний перевірити юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення на відповідність вимогам ч. 2 статті 2 КАС України, зокрема, дотримання вимог повноважності, обґрунтованості, безсторонності, розсудливості, принципу рівності приватних осіб перед законом, пропорційності, своєчасності, забезпечення права особи на участь у прийнятті рішення.

Проте, на думку суду апеляційної інстанції, відсутність у судовому рішенні мотивованої оцінки аргументів позивача, не може бути підставою для скасування судового рішення, адже відповідно до ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отож, ураховуючи, що судом першої інстанції по суті спору прийнято законне рішення, є підстави, відповідно до статті 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для касаційного оскарження даного рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Скадовському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Шличкової Олени Миколаївни про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.07.2020 року.