Справа № 200/3374/20-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 р. Справа№200/3374/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання - Шташаліс О.О., за участю: представника відповідача - Вовченко С.П., розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.02.2020 про нарахування штрафних санкцій у сумі 368727,14 грн. В обґрунтування позовних вимог, разом з доповненнями позивач зазначив, що за результатами перевірки, 11.02.2020 був складений акт камеральної перевірки № 117/05-99-53-41/32001618. На підставі винесеного акту, 18.02.2020 було винесено податкове повідомлення-рішення № про нарахування штрафних санкцій у сумі 368727,14 грн., яке було отримано позивачем 20.02.2020. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 18.02.2020 № неправомірним, так як акт перевірки, на підставі якого було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення у даному випадку, є недопустимим доказом, оскільки в акті відсутні підписи посадових осіб суб`єкта господарювання. Відсутність підпису посадових осіб суб`єкта господарювання у акті перевірки, порушує право останніх на обізнаність з правами та обов`язками, відповідальністю, порядком надання заперечень та робить такий акт нечинним, та тому останній не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 18 лютого 2020 року № . Крім того, при прийнятті Головним управління ДПС у Донецькій області оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було порушено вимоги статті 86 ПК України. Податкове повідомлення-рішення було прийняте відповідачем 18.02.2020, у той час як акт перевірки позивачем отриманий лише 13.02.2020, тобто спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте відповідачем через два дні з моменту отримання позивачем акту перевірки. Також, представник позивача зауважив, що станом на 30.11.2019 року в інтегрованій картці платника податку платник (позивач) має переплату у сумі 406 750,62 грн. Тобто, на момент сплати податкового зобов`язання по декларації за жовтень 2019 року, на рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ знаходилися грошові кошти для часткової сплати узгодженого зобов`язання, зарахування таких коштів до бюджету із порушенням строків можливо виключно з вини контролюючого органу, у зв`язку із несвоєчасним поданням до казначейства відповідного реєстру для списання коштів до бюджету. Контролюючим органом ці обставини залишено поза увагою, що привело до неправильного розрахунку та визначення суми штрафних санкцій. Це свідчить про протиправність нарахування податковим органом штрафу за порушення термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість та, як наслідок, наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Просив скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що штрафні санкції, нараховані податковим повідомленням-рішенням від 18.02.2020 № у сумі 368727,14 грн. застосовані саме за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань згідно податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року та уточненого розрахунку з ПДВ № від 18.12.2019 за 01.03.2019. Відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2020 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15.05.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2020 відкладено розгляд справи до 12.06.2020 для надання додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті на 25.06.2020.

25.06.2020 розгляд справи відкладено до 07.07.2020.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", зареєстроване в якості юридичної особи (, місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2) що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с. 38-56)

Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, діє на підставі положення про Державну податкової службу України та керується Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області було проведено камеральну перевірку Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року № від 20.11.2019, уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 18.12.2019 за 01.03.2019, на підставі якої складено акт 117/05/99-53-41/32001618 від 11.02.2020. (а.с. 8-11)

Зазначений акт перевірки позивачем було отримано 13.02.2020.

Перевіркою було встановлено порушення податкового законодавства за п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати суми узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року № від 20.11.2019, уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 18.12.2019 за 01.03.2019.

20.02.2020 позивачем було отримало податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020, яким нараховані штрафні санкцій у сумі 368727,14 грн., які були застосовані податковим органом за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань згідно податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року та уточненого розрахунку з ПДВ від 18.12.2019 за 01.03.2019 (а.с. 6)

Зазначені обставини встановлені судом та не заперечуються сторонами по справі.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 15 Податкового кодексу України на платників податків покладений обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктами 16.1.2 і 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Положення ст. 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Відповідно до п. 62.1 ст.62 Податкового Кодексу України, податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2. ПК України).

Так, відповідно до п. 86.2 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У свою чергу, приписами пункту 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Враховуючи наведене, в даному випадку, як було встановлено судом під час розгляду даної справи, оскаржувані рішення прийняті без дотримання вимог п. 86.7 та 86.8 ст. 86 ПК України, а саме: позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків акту перевірки, спірне рішення прийняте до спливу строку подачі позивачем заперечень проти висновків акту перевірки, а відтак прийняте з порушенням встановлених правил та процедур, прийняте передчасно - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірного рішення, у зв`язку з чим є таким, що прийнято з порушенням вимог п. 86.7 та 86.8 ст. 86 ПК України.

Викладена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 15.01.2019 у справі №826/3576/15 (касаційне провадження №К/9901/9009/18).

Крім того, суд зазначає, що пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Відповідно до пункту 1.2. ДСТУ 4163-2003 цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Документи, що їх складають в організації, згідно пункту 4.4. ДСТУ 4163-2003 повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).

Згідно з пунктом 3.12 Національного стандарту України ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять», затвердженого наказом від 28 травня 2004 року №97 Держспоживстандарту України (далі - ДСТУ 2732:2004), юридична сила (службового документа) - властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та ознайомлює з посадових осіб суб`єкта господарювання з правами та обов`язками, відповідальністю, порядком надання заперечень, та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги ПК України, а також приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, підписання акту перевірки посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання є основною умовою дійсності такого акту.

З наявного в матеріалах справи акту від 11 лютого 2020 року № 117/05-99-53-41/32001618, складеному за наслідками перевірки ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" вбачається відсутність підписів посадових осіб суб`єкта господарювання.

Отже, за таких обставин суд доходить висновку, що акт перевірки від 11 лютого 2020 року № 117/05-99-53-41/32001618, на підставі якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення у даному випадку, є таким, що прийнятий з порушеннями вимог, встановлених до оформлення документів. Тобто, відсутність підписів посадових осіб суб`єкта господарювання в акті перевірки порушує право останніх на обізнаність з правами та обов`язками, відповідальністю, порядком надання заперечень та робить такий акт нечинним, та тому останній не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 18 лютого 2020 року № .

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 3 грудня 2019 року по справі № 1440/1965/18 (касаційне провадження №К/9901/17780/19).

Матеріалами справи також встановлено, що відповідно до Декларації з ПДВ за жовтень 2019 року (реєстраційний № 5 від 20.11.2019 р.) позивачем задекларовано до сплати 8 270 551, 00 грн. (граничний термін сплати 30.11.2019 р.).

За результатами розгляду транзакцій в системі електронного адміністрування ПДВ на електронний рахунок було зараховано позивачем:

1)28.10.2019 р. грошові кошти у сумі 820005,34 грн. (платіжне доручення № 212761286 вiд 28.10.2019 р.).

28.10.2019 року Податковим органом було списано з електронного рахунку в рахунок погашення наявної у позивача заборгованості суму зі сплати ПДВ та штрафних санкцій у розмірі 820 005,34 грн. Вилучені СЕА ПДВ грошові кошти були направлено на:

- «зменшення боргу по ШС, нарахованих за актом у поточному роцi, згідно податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № по платiжному дорученню № 212761286 вiд 28.10.2019 р.» у розмірі 669 058 грн.;

- «зменшення боргу по ОП, нарахованого за актом у поточному роцi, згідно податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № по платiжному дорученню № 212761286 вiд 28.10.2019» у розмірі 150 946,50 грн.

2)28.11.2019 р. грошові кошти у сумі 500 грн. (надходження до бюджету коштiв з рахунку в системi електронного адмiнiстрування ПДВ Платiжне доручення № 226955979 вiд 28.11.2019 р.).

3)11.12.2019 р. грошові кошти у сумі 4000000 грн.(надходження до бюджету коштiв з рахунку в системi електронного адмiнiстрування ПДВ Платiжне доручення № 232754959 вiд 11.12.2019 р.).

4)13.12.2019 р. грошові кошти у сумі 1700000 грн.(надходження до бюджету коштiв з рахунку в системi електронного адмiнiстрування ПДВ Платiжне доручення № 233987305 вiд 13.12.2019 р.).

5)19.12.2019 р. грошові кошти у сумі 2570051 грн.(надходження до бюджету коштiв з рахунку в системi електронного адміністрування ПДВ Платiжне доручення № 237397232 вiд 19.12.2019 р.).

Питання, пов`язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою ПДВ, врегульовані розділом V цього Кодексу.

За змістом пункту 203.1 статті 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Вказане положення пункту 203.2 статті 203 ПК України кореспондується з нормою абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України, відповідно до якої, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підставі пункту 203.2 ПК України платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За правилами підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.115 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника).

За змістом пункту 31.1, пункту 31.3 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За правилами підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, як передбачено у пункту 126.1 статті 126 ПК України, підставою для застосування штрафних санкцій є не сплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно пункту 87.2 статті 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

За змістом пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Електронне адміністрування податку на додану вартість визначається статтею 200-1 ПК України.

На підставі пункту 200-1.1 статті 200-1 ПК України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді (п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України).

За змістом пункту 200-1.7 статті 200-1 ПК України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 (надалі - Порядок). Цей Порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків (п. 1 Порядку).

На підставі пункту 4 Порядку визначено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

За правилами пункту 19 Порядку, за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податкових деклараціях з податку результатів діяльності, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку, платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу.

Суми податку, зазначені в податкових деклараціях з податку, перераховуються до бюджету та/або на спеціальний рахунок з електронного рахунка платника податку.

Згідно з п. 20 Порядку № 569 для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого ПКУ для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі такого реєстру Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого ПКУ для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податку.

Отже, контролюючий орган та казначейська служба зобов`язані здійснити заходи, спрямовані на зарахування коштів з рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ до бюджету у строки встановлені ПК України, для самостійної сплати податкових зобов`язань.

Згідно з п. 25 Порядку №569 сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

З системного аналізу вищевикладеного судом встановлено, що відповідно до Декларації з ПДВ за жовтень 2019 року (реєстраційний № 5 від 20.11.2019 р.) позивачем задекларовано до сплати 8 270 551, 00 грн. (граничний термін сплати 30.11.2019 р.), на електронний рахунок позивачем було зараховано, зокрема, 28.10.2019 р. грошові кошти у сумі 820005,34 грн. (платіжне доручення № 212761286 вiд 28.10.2019 р.). Однак, Податковим органом 28.10.2019 р. було списано з електронного рахунку позивача в рахунок погашення наявної у позивача заборгованості суму зі сплати ПДВ та штрафних санкцій у розмірі 820 005,34 грн., які було направлено на зменшення боргу по ШС, нарахованих за актом у поточному роцi згідно податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № по платiжному дорученню № 212761286 вiд 28.10.2019 р. у розмірі 669 058 грн.; та на зменшення боргу по ОП нарахованого за актом у поточному роцi згідно податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № по платiжному дорученню № 212761286 вiд 28.10.2019» у розмірі 150 946,50 грн., що порушує вимоги п.25 Порядку №569.

Так, сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом та сплата штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету. Внаслідок чого, неправомірно вилучені з електронного рахунку позивача грошові кошти повинні бути списані в рахунок сплати відповідних податкових зобов`язань за декларацією за жовтень у сумі 820 005,34 грн. до 30.11.2019 р.

Крім того, згідно витягу з електронного кабінету позивача станом на 30.11.2019 року від 21.04.2020 року, станом на 30.11.2019 року в інтегрованій картці платника податку платник (позивач) має переплату у сумі 406 750,62 грн.

Тобто, на момент сплати податкового зобов`язання по декларації за жовтень 2019 року, на рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ знаходилися грошові кошти для часткової сплати узгодженого зобов`язання, зарахування таких коштів до бюджету із порушенням строків можливо виключно з вини контролюючого органу, у зв`язку із несвоєчасним поданням до казначейства відповідного реєстру для списання коштів до бюджету.

Таким чином, контролюючим органом ці обставини залишено поза увагою, що привело до неправильного розрахунку та визначення суми штрафних санкцій, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом штрафу за порушення термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість та, як наслідок, наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року №К/9901/48911/18, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2019 року справа № 826/8176/18, постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 року справа № 400/2840/18.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується платіжним дорученням № 615 від 02.04.2020, позивач за подання адміністративного позову сплатив 5800,91 грн. (а.с. 111)

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області у розмірі 5800,91 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 90, 139, 243-244, 246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (; 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 18.02.2020 про нарахування штрафних санкцій у сумі 386727,14 грн.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (; 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) на користь Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2, ) суму судових витрат у розмірі 5800 (п`ять тисяч вісімсот) гривень 91 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 07 липня 2020 року.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець