Справа № 640/5040/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

23 липня 2020 року м. Київ № 640/5040/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт»

до Державної екологічної інспекції України

про визнання протиправним та скасування припису від 20.02.2020 року №2/10-001 в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної екологічної інспекції України (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати Припис Державної екологічної служби України №2/10-001 від 20.02.2020 року в частині пункту 3, а саме оформлення документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою під Ново-Українським родовищем пісків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 20.07.2020 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного Припису Державної екологічної служби України №2/10-001 від 20.02.2020 року в частині пункту 3, а саме оформлення документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою під Ново-Українським родовищем пісків до набрання законної сили рішення у вказаній справі.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що у позивача наявні усі передбачені чинним законодавством дозвільні документи на здійснення господарської діяльності з видобутку піску, придатного для випробування будівельних розчинів на Ново-Українському родовищі, з огляду на що, оскаржуваний припис є необґрунтованим, в той час, останній є обов`язковим до виконання.

Водночас, невиконання оскаржуваного припису може спричинити позивачу матеріальну шкоду у виді штрафних санкцій, а повернення сплачених коштів стане неможливим для товариства, або останнє буде змушене докласти значних зусиль для цього.

Враховуючи протиправність оскаржуваного припису, позивач просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення його дії до набрання законної сили рішенням у цій справі.

До заяви про забезпечення позову долучено платіжне доручення від 16.07.2020 року №1909 про сплату судового збору у розмірі 630, 61 грн.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, системного аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частина друга статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як зазначено позивачем, оскаржувані постанови є очевидно протиправними та підлягають скасуванню, що, на думку позивача, підтверджують долучені ним докази до позовної заяви.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом цього спору є скасування пункту 3 Припису Державної екологічної служби України №2/10-001 від 20.02.2020 року.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, позивачем вказано на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, оскільки невиконанням зазначеного припису до вирішення цієї адміністративної справи по суті та набранням рішенням у ній законної сили буде завдано значної майнової шкоди товариству, проте жодного доказу, на кшталт фінансового обґрунтування, на підтвердження факту завдання майнових збитків Приватним акціонерним товариством «Київський річковий порт» представником позивача до заяви про забезпечення позову не долучено.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, наведені позивачем обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Суд зазначає, що вирішення заяви про забезпечення адміністративного позову у спосіб, про який просить позивач, є фактично вирішення спору по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Разом з тим, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Водночас, зупинення дії оскаржуваного припису буде фактично вирішенням справи судом до постановлення рішення у справі, що є неприпустимим та порушує принцип рівності сторін, регламентований статтею 10 КАС України.

З огляду на відсутність обґрунтованості очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відмовити Приватному акціонерному товариству «Київський річковий порт» у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Маруліна