Справа № 420/6626/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6626/20
УХВАЛА
24 липня 2020 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М.. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання протиправними та скасування постанов,-
21.07.2020 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, про відкриття виконавчого провадження.
Згідно зі статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Аналіз наведеної норми свідчить, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.
Законом, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Частиною 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Разом з тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження).
Системний аналіз положень наведених вище норм закону дає можливість зробити висновок про те, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення у справі та видав виконавчий лист, за винятків випадків встановлених ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження.
Так, як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2016 р. та постанова про стягнення виконавчого збору від 06.03.2017 р. у виконавчому провадженні №52644127 винесено на підставі виконавчого листа №2-1415/10 виданого 22.04.2010 року.
За даними Єдиного Державного реєстру судових рішень, вказаний виконавчий лист видано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси.
У вказаній справі ОСОБА_2 є відповідачем, а у виконавчому провадженні боржником, тобто постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору під час виконання судового рішення у цивільній справі №2-1415/10.
Отже, за правилами вищенаведених норм права, дії по складанню постанови та сама постанова державного виконавця про опис й арешт майна (коштів) боржника, котра прийнята під час виконання судового рішення у цивільній справі, оскаржується стороною виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ.
Порядок оскарження передбачено також і приписами частини 1 статті 447 ЦПК України.
Цієї нормою права встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Таким чином, спір не відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Підсумовуючи, суд зробив висновок про необхідність відмовити у відкритті провадження позивачу на підставі приписів пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.
Керуючись ст.170 КАС України, суддя, -
Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 .
Роз`яснити позивачу про право на звернення до суду в порядку цивільно-процесуального судочинства.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Токмілова Л.М.