Справа № 710/499/20
Суддя: Побережна Н. П.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 710/499/20
Провадження № 2-а/710/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2020 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судових засідань - Бараненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Попруженка Андрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

14.05.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Попруженка Андрія Володимировича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серія ДП18 №693187 від 29.04.2020, винесену Інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Попруженком Андрієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач мотивує свій позов тим, що Інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Попруженком Андрієм Володимировичем (далі - Відповідач-1) було складено постанову серія ДП18 №693187 від 29.04.2020, якою ОСОБА_1 (далі - Позивач) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн. В мотивувальній частині постанови серія ДП18 №693187 від 29.04.2020 Відповідачем-1 зазначено, що позивач керував транспортним засобом RENAULT М210, реєстраційний номер НОМЕР_1 та перевозив небезпечний вантаж «паливо дизельне» масою 6,174 т. та не мав засобів пожежогасіння в кількості 12 кг суміші для пожежогасіння, чим порушив наказ МВС №656 та п. 22.5 ПДР України. На думку позивача, постанова серія ДП18 №693187 від 29.04.2020, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності є безпідставною, не відповідає нормам чинного законодавства, а її мотивувальна частина не відповідає фактичним обставинам, оскільки засоби пожежогасіння в кількості, що визначена п. 10 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України №656 від 04.08.2018 були наявні на транспортному засобі, керованому Позивачем та пред`явлені Відповідачу-1.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки в позовній заяві та ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11.06.2020 було відкрито провадження у справі.

Відповідач 2 надав до суду відзив, в якому вказав, що оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства, позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, що бачив поліцейський на власні очі. Також відповідач зазначив, що при розгляді справи поліцейським було ознайомлено позивача з відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. До того ж факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Заяви, клопотання учасників справи

Відповідач надав до суду клопотання, в якому просив суд залишити позовну заяву без розгляду мотивуючи це тим, що позивач не сплатив судовий збір за подання даної заяви.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 15.05.2020 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам ст.ст. 160-161 КАС України, зокрема в тому числі з підстав не сплати судового збору, та визначено позивачеві термін для усунення недоліків.

Позивач усунув недоліки у визначений суддею термін та ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11.06.2020 було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 15.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позову без розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, розглянувши адміністративну справу, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У суді встановлено, що відповідно до постанови серії ДП18 №693187 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.04.2020, винесеної Інспектором роти №3 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Попруженком Андрієм Володимировичем , ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 5).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими казначейської служби на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського.

Частиною 1 вказаної статті також передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що поліцейський зобов`язаний детально пояснити підстави зупинки.

Так, позивач вказує, що підставою для зупинки його транспортного засобу стало те, що транспортний засіб був забруднений. Однак, це не є причиною для зупинки транспортного засобу, передбаченою ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою, статті 132-1 КУпАП

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4-5 ст. 258 КУпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121- 1, 121- 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 -1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133- 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, розгляд адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1, віднесено до компетенції Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з п. 10 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04.08.2018 № 656 визначено, що на транспортних одиницях, що перевозять небезпечні вантажі, мають бути такі засоби пожежогасіння:

1) на транспортних одиницях, дозволена максимальна маса яких з вантажем становить понад 7,5 т,- два або більше переносних вогнегасників для гасіння пожеж класів A, B, C сукупною ємністю 12 кг сухого порошку (чи еквівалентної кількості іншої вогнегасної суміші), принаймні один із яких має мінімальну ємність 6 кг, а інші - 2 кг;

2) на транспортних одиницях, дозволена максимальна маса яких з вантажем становить понад 3,5 т, але не більше 7,5 т - два переносних вогнегасники для гасіння пожеж класів A, B, C сукупною ємністю 8 кг сухого порошку (чи еквівалентної кількості іншої вогнегасної суміші), принаймні один із яких має мінімальну ємність 6 кг, а другий - 2 кг;

3) на транспортних одиницях, дозволена максимальна маса яких з вантажем становить 3,5 т або менше,- два переносних вогнегасники для гасіння пожеж класів A, B, C кожний ємністю не менше 2 кг сухого порошку (чи еквівалентної кількості іншої вогнегасної суміші);

4) на транспортних одиницях незалежно від їх дозволеної максимальної маси, що перевозять небезпечні вантажі в пакуваннях без перевищення максимальної кількості на транспортну одиницю, зазначеної в підрозділі 1.1.3.6 додатка А до ДОПНВ,- один переносний вогнегасник для гасіння пожеж класів A, B, C ємністю 2 кг сухого порошку (чи еквівалентної кількості іншої вогнегасної суміші).

Переносні вогнегасники повинні бути опломбовані, мати маркування про відповідність стандарту та напис з датою (місяць, рік) закінчення терміну придатності.

Вогнегасники мають установлюватися на транспортних одиницях у легкодоступних місцях та бути захищеними від впливу погодних умов з метою збереження їх експлуатаційної надійності.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що засоби пожежогасіння в кількості, що визначена п. 10 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, були наявні на транспортному засобі, яким керував позивач, та пред`явлені відповідачу. Відповідач вказане твердження заперечує та, в якості доказів, що спростовують, наведене позивачем посилається на відеозапис з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі, а також показання поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Як вказано в ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїй постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.04.2020 у справі №161/5372/17, суд касаційної інстанції погодився рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

КАС/ВС вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, а отже, постанова не є єдиним та достатнім доказом вчинення правопорушення.

Крім того, відповідач, як на доказ вчинення правопорушення, посилається на пояснення працівника поліції, який складав оспорювану постанову.

Однак, по-перше, такі пояснення відсутні в матеріалах справи, по-друге, у даній справі пояснення зацікавленої особи - відповідача, який є працівником поліції, не можуть бути допустимим доказом.

Відповідно до позиції, вираженої в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв як службова особа - інспектор патрульної поліції. Суд зазначає, що свідчення тільки такої особи у цій справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Також відповідач при написанні відзиву вказав, що при розгляді справи поліцейським було ознайомлено позивача з відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі.

Вказаний відеозапис також не був наданий сторонами до суду. До того ж в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а зазначено, що у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

В оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис порушення, а, відтак, якщо такий доказ і наявний, то він не може бути допустимим доказом у справі.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суть зазначеного положення продубльована й в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, згідно з якою у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення є недоведеним.

Відповідно до ч. 1ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, враховуючи пояснення позивача, викладені в тексті адміністративного позову, керуючись нормами національного законодавства, зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

Також згідно з п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

В додатку 5 до Інструкції наведена типова постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про порядок сплати штрафу, а також відсутні реквізити та можливі способи оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За таких обставин справи суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач також просить суд закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вимога позивача про закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не надано.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст. 6-9, 72-77, 139, 242-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.ст. 7, 9, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 280, 283 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №693187 від 29.04.2020, винесену Інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Попруженком Андрієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іскрене, Шполянського району, Черкаської області, мешканця с. Васильків, Шполянського району, Черкаської області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 21.04.2008, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , інші дані про особу суду невідомі, судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Шполянського районного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.П. Побережна