Справа № 600/1022/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 липня 2020 р. м. Чернівці справа № 600/1022/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді Левицького В.К. у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Чернівецького окружного адміністративного суду Левицького В.К. перебуває справа № 600/939/20-а за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

20.07.2020 р. ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Чернівецького окружного адміністративного суду Левицького В.К. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що суддею Чернівецького окружного адміністративного суду Левицьким В.К. розглядалася попередня справа ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та вказаний суд, в тому числі суддя Левицький В.К. може розглянути заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без додержання принципів неупередженості та об`єктивності обставин справи.

Із оприлюдненої інформації на офіційному сайті Чернівецького окружного адміністративного суду заявник дізнався, що 08.07.2020 р. головуючим по справі визначено Левицького В.К.

У зв`язку з наведеним, керуючись положеннями ст.36 КАС України, заявник заявив відвід Левицькому В.К .

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Левицького В.К. від 21.07.2020 р. заяву про відвід судді визнано необґрунтованою та передано заяву про відвід судді Левицького В.К. до відділу забезпечення документообігу та ведення архіву Чернівецького окружного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку передбаченому КАС, для розгляду заяви.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву про відвід судді передано для розгляду судді Мареничу І.В.

Частиною 8 ст. 40 КАС України питання про відвід вирішується в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про відвід судді Левицького В.К. у справі №600/939/20-а, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводе (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї' або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Положеннями ч. 4 цієї статті Кодексу встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Із системного аналізу вказаних норм видно, що процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу. Окрім того, передбачено, що в разі заявлення відводу судді (колегії суддів) він має бути належним чином вмотивований.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів в упередженості або необ`єктивності судді.

Суд вважає, що у заяві про відвід судді Левицького В.К., заявник фактично посилається на наявність упередженості та категоричної недовіри судді, яка встановлена ним за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді або органу, що засідає у вигляді суду присяжних, позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду.

Європейський суд з прав людини у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Проаналізувавши заявлені заявником доводи, суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Левицького В.К. у даній справі. Заява не містить посилань на обставини, які за об`єктивними чи суб`єктивними критеріями виключають участь судді Левицького В.К. у розгляду даної справи, відповідно до ст. 36 КАС України, а доводи та міркування зводяться до припущень заявника та не доводять наявності обставин, які викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді даної справи. Фактично заявник висловлює незгоду з процесуальним рішенням судді Левицького В.К. при розгляді даної справи та інших справ, що не є підставою для відводу судді.

При вирішенні питання про відвід, наведені у заяві обставини та доводи заявника щодо упередженості судді Левицького В.К. є необґрунтованим, оскільки будь-яких доказів, які б підтверджували упередженість головуючого судді на стадії залишення заяви без руху про перегляд справи за нововиявленими обставинами та доводів заяви про відвід не встановлено.

При цьому, значна частина доводів заяви позивача про відвід судді Левицького В.К. стосується незгоди позивача із відмовою у задоволенні його попередньої позовної заяви у справі № 824/497/18-а.

На думку суду, розгляд інших справ вказаним суддею, коли рішення було не на користь заявника, не може свідчити про упередженість судді під час розгляду цієї справи, оскільки дії суду при вирішенні процесуальних питань, що виникають під час розгляду справи та характер прийнятих процесуальних рішень (в тому числі в інших справах) не можуть вважатися обставинами, які викликають сумнів в безсторонності судді та бути підставою для його відводу.

Як видно із матеріалів справи, 13.07.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без руху за недотримання вимог встановлених ст. 160, 161, 169, 366 КАС України.

Відтак, наведені заявником доводи, за яких, на його думку, є сумніви у неупередженості або об`єктивності головуючого судді Левицького В.К. мають суб`єктивний характер, оскільки належних прикладів у вчиненні суддею дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Разом з тим, викладені заявником у заяві причини для відводу зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням у справі № 824/497/18-а, та залишення заяви без руху у справі № 600/939/20-а, що за приписами ч. 4 ст. 36 КАС України не може слугувати підставою для відводу судді.

З огляду на викладене, суд вважає, що будь-яких доказів, які підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Левицького В.К. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід - не встановлено.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАС України.

В даному випадку, наведені заявником обставини, в обґрунтування заяви про відвід, не підпадають під визначені ст. 36 КАС підстави, оскільки не підтверджені жодними доказами в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, а отже, пов`язані виключно з суб`єктивним сприйняттям позивачем суду та незгодою з його процесуальними рішеннями.

Враховуючи викладене, заява про відвід судді є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 36, 40, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про відвід судді Левицького В.К. у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Маренич