Справа № 540/830/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/830/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 30.09.2019 р. № 776,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2019 № 776 в частині, яка стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 у вигляді догани. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ був прийнятий за висновками службового розслідування, яке мало штучний та формальний характер, службове розслідування було проведено з порушенням Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, та положень 84-88 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Дисциплінарне стягнення накладено з порушенням строку, встановленого ст. 87 Митного кодексу України. Події, стосовно яких проведено службове розслідування, стосуються 23.05.2018, саме розслідування призначене 02.09.2019, тобто, більше ніж 1 рік 4 місяці після зазначених подій. За правопорушення, мав нести відповідальність командир військової частини та начальник фінансово-економічної служби, саме які і уповноважені керувати фінансовою діяльністю полку та розпоряджатись бюджетними коштами, а також вони є відповідальними за стан фінансового господарства та всебічне забезпечення бригади, зобов`язані забезпечувати фінансове планування. Вважає, що висновки акту службового розслідування є упередженими і грунтуються на припущеннях та обставинах, які не відповідають дійсності, тому на їх підставі неможливо було застосовувати до нього дисциплінарне стягнення.

Ухвалою від 06.04.2020 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін, поновлено строк звернення позивача до суду.

16.04.2020 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 157 КАС України, у зв`язку з тим, що є рішення суду з того самого спору і між тими сторонами, яка набрала законної сили, це рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 у адміністративній справі №540/2273/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо скасування наказу, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд ухвалою від 15.06.2020 відмовив в задоволенні клопотання.

28.04.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2019 № 706 було призначено службове розслідування за фактом не припинених вантажно-митних декларацій, які були оформлені в режимі тимчасового вивезення, про що позивач був ознайомлений. Зі змісту цього наказу видно, що його прийнято на підставі рапорту начальника групи обслуговування вертольотів та двигунів 2-ої вертолітної ескадрильї лейтенанта ОСОБА_2 від 28.08.2019 , в якому останній доповідає командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що з 002.08.2019 на нього покладено обов`язки відповідального за організацію роботи з митницею замість начальника метрології та стандартизації штабу капітана ОСОБА_1 і під час вивчення стану справ виявлено, що вантажно-митні декларації, які були оформлені в режимі тимчасового вивезення, не припинені, а за даними Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі їх кількість становить 64 одиниці. Завершення митного режиму тимчасового вивезення майна військової частини можливе шляхом його переміщення в інший митний режим, зокрема, в митний режим експорту. Але для цього необхідне залучення митного брокера, що потребує додаткових фінансових витрат, пов`язаних з оплатою його діяльності. Лейтенант ОСОБА_2 зазначає у рапорті, що начальник метрології та стандартизації штабу капітан ОСОБА_1 заявку щодо визначенні потреби у коштах на 2019 рік не подавав, що призводить до неможливості оплати послуг митного брокера. Не оформлення вантажно-митних декларацій може призвести до притягнення командира військової частини до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожну декларацію, тобто загалом в розмірі 1 088 000 грн. В ході службового розслідування досліджувались особові картки та характеристики капітана ОСОБА_1 та лейтенанта ОСОБА_2 , їх рапорти, накази командира військової частини НОМЕР_1 про призначення відповідальних осіб для роботи з митницею на 2018-2019рр., отримано від них, а також від начальника фінансово-економічної служби військової частини старшого лейтенанта ОСОБА_3 письмові пояснення, вивчено кошторисні документи військової частини, листування з Митницею ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та митним брокером фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , надані позивачем документи. Надалі було складено акт службового розслідування від 30.09.2019 №90, який того ж дня було затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 . За висновками акту службового розслідування позивач порушив військову дисципліну, допустивши неналежне виконання наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017р. №1013 та від 11.01.2019р. №25, яке полягало у тому, що він не повідомляв командира про обставини митних процедур щодо майна військової частини, яке перебувало в митному режимі тимчасового вивезення та не здійснював розрахунків потреб на оплату митно-брокерських послуг на 2019 рік.

До такого висновку відповідач дійшов виходячи з того, що наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 №1013 та від 11.01.2019 №25 начальника метрології та стандартизації штабу капітана ОСОБА_1 та начальника групи обслуговування вертольотів та двигунів 2-ої вертолітної ескадрильї лейтенанта ОСОБА_2 було визначено відповідальними особами за організацію роботи з митницею стосовно оформлення необхідної митної документації щодо майна військової частини НОМЕР_1 . За наказом від 11.01.2019 №25 на указаних відповідальних осіб було покладено обов`язки:

- готувати перелік з майном військової частини НОМЕР_1 , яке перебувало в режимі тимчасового вивезення в Республіці Ліберія та підлягає поверненню на митну територію України, але в процесі довготривалої експлуатації було використане за прямим призначенням, списано згідно відомостей, актів списання та не може бути ввезене на територію України;

- готувати та надавати митному брокеру перелік вантажно-митних декларацій військової частини з товарами, що підлягають зняттю з митного контролю разом з копіями актів списання (відомостей про списання), за необхідності з погодженням Держекспортконтролю про припинення режиму тимчасового вивезення товарів військового призначення;

- контролювати перебіг строків режиму тимчасового вивезення майна військової частини згідно вантажно-митних декларацій та своєчасно подавати заяви до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Миколаївської митниці ДФС на продовження режиму тимчасового вивезення;

- за необхідності надавати митному органу документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

- контролювати та доповідати командиру військової частини НОМЕР_1 про обставини митних процедур або їх затримки.

У режимі тимчасового вивезення перебувало майно військової частини, яке оформлено по 63 митним деклараціям і строк тимчасового вивезення закінчувався 30.11.2019 по 11 митним деклараціям, 12.12.2019 по 43 митним деклараціям, 16.12.2019 та 30.12.2019 по одній митній декларації, відповідно, але унаслідок того, що позивач про ці обставини не доповідав у встановленому порядку, кошти на оплату митних процедур на 2019 рік передбачено не було, що унеможливлювало завершення митного режиму тимчасового ввезення. Також за висновками службового розслідування умовами і причинами порушення позивачем військової дисципліни стали його особиста недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків. З урахуванням виключення з 02.04.2019 зі списків особового складу військової частини начальника фінансово-економічної служби майора ОСОБА_5 та того, що начальник групи обслуговування вертольотів та двигунів 2-ої вертолітної ескадрильї лейтенант ОСОБА_2 фактично приступив до виконання в повному обсязі обов`язків відповідального по роботі з митницею з серпня 2019 року, службовим розслідуванням зроблено висновок про відсутність підстав для притягнення цих військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності. Службовим розслідуванням установлено невиконання позивачем наказів командира, він не повідомляв командира про обставини митних процедур щодо майна військової частини, яке перебувало в митному режимі тимчасового вивезення та не здійснював розрахунків потреб на оплату митно-брокерських послуг на 2019 рік. Ця бездіяльність позивача унеможливила складання і подання уповноваженими особами військової частини як суб`єкта бюджетного процесу відповідних документів на виділення бюджетних коштів. Саме у цьому, за висновком відповідача, полягав дисциплінарний проступок позивача. Тому з огляду на характер та обставини вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, відповідачем прийнято правомірне рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани. Дане рішення прийнято із дотриманням встановленої процедури, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а тому підстави для його скасування - відсутні.

Відповідач зазначає, що статтею 87 Дисциплінарного статуту передбачено накладення дисциплінарного стягнення не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин. Накази командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017р. №1013 та від 11.01.2019р. №25 передбачали не разове (одномоментне) їх виконання позивачем, а виконання ним певних обов`язків протягом 2018 та 2019 років. У даному випадку, дисциплінарний проступок позивача (неналежне виконання визначених наказами командира обов`язків) фактично є триваючим правопорушенням, оскільки за змістом акту службового розслідування неналежне виконання обов`язків позивачем тривало з дня видачі наказу від 11.01.2019 №25 й до виявлення проступку. При цьому станом і на час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач своїх обов`язків за вказаним наказом в повному обсязі так і не виконав, тобто правопорушення не припинилось. Службове розслідування було призначене 02.09.2019, завершене 30.09.2019, наказ про застосування дисциплінарного стягнення прийнято 30.09.2019, при цьому на час його прийняття позивач не перебував у відпустці чи в стані тимчасової непрацездатності. Тому відповідач вважає, що зважаючи на триваючий характер дисциплінарного проступку позивача, його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у межах строків, установлених статтею 87 Дисциплінарного статуту. Позивач звільнений з лав Збройних Сил України з 08.11.2019, тому дисциплінарне стягнення вже втратило свою законну чинність на підставі ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

05.05.2020 позивач надав відповідь на відзив, в якому вказує про те, що лейтенант ОСОБА_2 разом з ним відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 № 1013, та від 11.01.2019 №25 також був відповідальною особою за організацію роботи з митницею стосовно оформлення необхідної документації, був обізнаний про обставини всіх митних процедур, так як протягом року (2018 та 2019) виконував роботу з підготовки та подання заяв до митних органів з продовження строків перебування майна військової частини НОМЕР_1 , яке перебувало в режимі тимчасового вивезення та підлягало поверненню на митну територію України. Крім того, військова частина НОМЕР_1 протягом року зверталася до митних органів з заявами за підписом командира військової частини НОМЕР_1 про продовження строків перебування майна в режимі тимчасового вивезення, останнє свідчить не тільки про обізнаність військової частини НОМЕР_1 , але й про активну участь командування частини у виконанні вимог Митного кодексу України. Заяви на продовження строків перебування майна військової частини НОМЕР_1 в режимі тимчасового вивезення, яке підлягало поверненню на митну територію України, митні органи отримували від капітана ОСОБА_1 та лейтенанта ОСОБА_2 у встановлені строки, визначені митними органами. Згідно наказів від 26.12.2017 №1013 та від 11.01.2019 №25 у покладених на позивача та лейтенанта ОСОБА_2 обов`язках була відсутня вимога щодо здійснення розрахунків потреб на оплату митно-брокерських послуг на 2019 рік. Тим паче, що позивач не мав необхідного рівня спеціальних знань та навичок для здійснення такт розрахунків, та не був фахівцем зі здійснення розрахунків потреб на оплату митно-брокерських послуг у зв`язку з специфічною особливістю проведення таких розрахунків, що потребує спеціальних знань, навичок та наявність ліцензії на такий вид діяльності. Натомість такі розрахунки були здійснені митним брокером ФОП ОСОБА_4 , на підставі проведеного моніторингу цін, що підтверджується Протоколом моніторингу цін на митно-брокерські послуги військової частини НОМЕР_1 від 23 серпня 2018 року за підписами відповідальний осіб військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 постійно повідомляв командира військової частини НОМЕР_1 про обставини митних процедур щодо майна військової частини, яке перебувало в митному режимі тимчасового вивезення та не здійснював розрахунки потреб на оплату митно-брокерських послуг на 2019 рік. Доказам є листи митного брокера ФОП ОСОБА_4 , претензії митного брокера щодо виконаних робіт з митного оформлення та наявність неоформлених вантажно-митних декларацій, доведені до військової частини, лист директора ФОП ОСОБА_4 від 15.06.2018 № 15/06 про наявність заборгованості з митного оформлення; лист директора ФОП ОСОБА_4 від 22.08.2018 № 22/08 про остаточний розрахунок у коштах, необхідних для завершення митного оформлення в розмірі 137750 грн.; лист директора ФОП ОСОБА_4 від 17.10.2018 № 17/10, в якому повторно доводиться інформація про стан митного оформлення та повідомлено про наявність виконаних робіт на суму, що перевищує вартість укладеної угоди на суму 95250,00 грн. листи військової частини НОМЕР_1 до митних органів з приводу продовження строків перебування майна в режимі тимчасового вивезення у зв`язку з відсутністю коштів для митного оформлення такого майна.

Позивач у відповіді на відзив просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Суд не розглядає дане клопотання, оскільки клопотання позивач мав подати разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву (ст. 262 КАС). Крім того, суд при відкритті провадження дійшов висновку про те, що характер спірних відносин і предмет доказування не вимагають проведення підготовчого засідання, або засідання з викликом представників сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд не розглядає по суті й клопотання позивача від 17.06.2020 про витребування доказів у відповідача, оскільки таке клопотання він мав подати разом із позовною заявою. (ч.2 ст. 79, ч.1 ст. 80 КАС України).

Справа розглядається в письмовому провадженні без виклику учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом п.10 ч.1 ст.4, ч.3 ст.194, ч.ч.1, 9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 перебував на посаді начальника служби метрології і стандартизації штабу військової частини НОМЕР_1 з 26.06.2016, звільнений з військової служби за станом здоров`я з 08.11.2019 на підставі наказів командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.10.2019 №421 та командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.11.2019 №256. Має військове звання капітан.

На підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 №1013 "Про призначення відповідальних осіб для роботи з митницею на 2018 рік", від 11.01.2019 №25 "Про призначення відповідальних осіб для роботи з митницею на 2019 рік" капітан ОСОБА_1 разом із заступником командира технічної роти з озброєння батальйону аеродромно-технічного забезпечення молодшим лейтенантом ОСОБА_2 були визначені як відповідальні особи по роботі з митними органами щодо митного оформлення майна ВЧ НОМЕР_1 , яке перебувало в режимі тимчасового вивезення в Республіці Ліберія (арк. справи 32, 33).

Наказом № 25 від 11.01.2019 на позивача та лейтенанта ОСОБА_2 були покладено обов`язки:

- готувати перелік з майном військової частини НОМЕР_1 , яке перебувало в режимі тимчасового вивезення в Республіці Ліберія та підлягає поверненню на митну територію України, але в процесі довготривалої експлуатації було використане за прямим призначенням, списано згідно відомостей, актів списання та не може бути ввезене на територію України;

- готувати та надавати митному брокеру перелік вантажно-митних декларацій військової частини з товарами, що підлягають зняттю з митного контролю разом з копіями актів списання (відомостей про списання), за необхідності з погодженням Держекспортконтролю про припинення режиму тимчасового вивезення товарів військового призначення;

- контролювати перебіг строків режиму тимчасового вивезення майна військової частини згідно вантажно-митних декларацій та своєчасно подавати заяви до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Миколаївської митниці ДФС на продовження режиму тимчасового вивезення;

- за необхідності надавати митному органу документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

- контролювати та доповідати командиру військової частини НОМЕР_1 про обставини митних процедур або їх затримки. (арк. справи 81).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.09.2019 №706 (арк. справи 68) призначено службове розслідування за фактом не припинених вантажно-митних декларацій, які були оформлені в режимі тимчасового вивезення та доручено його проведення у строк до 01.10.2019 начальнику інженерно-аеродромної служби технічної частини ВЧ НОМЕР_1 майору ОСОБА_6 . Підставою службового розслідування став рапорт начальника групи обслуговування вертольотів та двигунів авіаційно-технічного загону вертолітної ескадрильї лейтенанта ОСОБА_2 про те, що отриманий лист митниці ДФС у Херсонській області від 19.09.2019 про те, що вантажно-митні декларації, які були оформлені в режимі тимчасового вивезення, не припинені, а за даними Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі їх кількість становить 64 одиниці. Завершення митного режиму тимчасового вивезення майна військової частини можливе шляхом його переміщення в інший митний режим, для завершення митного режиму необхідне залучення митного брокера, що потребує фінансових витрат. У випадку не припинення (строки по ВМД 30.11.2019, 12.12.2019, 16.12.2019, 30.12.2019) наступить відповідальність за перевищення строку тимчасового вивезення товарів, що загрожує застосуванням штрафних санкцій.

За наслідками проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування від 30.09.2019 (арк. справи 69-75), яким командиру ВЧ НОМЕР_1 запропоновано притягти позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 14, 16, 83, 84 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказу Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 "Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України", наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.12.2017 №1013 "Про призначення відповідальних осіб для роботи з митницею на 2018 рік", від 11.01.2019 №25 "Про призначення відповідальних осіб для роботи з митницею на 2019 рік".

В акті службового розслідування викладено, що були відібрані пояснення помічника командира - начальника фінансово-економічної служби ОСОБА_3 (на посаді з 05.03.2019) про те, що направлялись заяви на збільшення бюджетних асигнувань протягом 2018 року, але зміни до кошторису реалізовані не були. Митно-брокерські послуги були оплачені в сумі 199900 грн. в 2018 році платіжними дорученнями від 10.04.2018 на суму 45443, 11 грн., 03.09.2018 на суму 143850 грн. 89 коп., 03.12.2018 9336,26 грн., 11.12.2018 -1269,74 грн., згідно кошторису на 2019 рік бюджетні асигнування на митно-брокерські послуги відсутні (арк.справи 88).

В ході службового розслідування було відібрано пояснення у ОСОБА_1 (арк. справи 112-115), який зазначив, що після завершення митного оформлення майна митним брокером ОСОБА_4 15.06.2018 було повідомлено старшого групи контролю щодо координації дій та підготовки документів від армійської авіації Командування Сухопутних військ ЗСУ ОСОБА_7 та через нього командування ВЧ НОМЕР_1 про перевищення вартості робіт на суму 95250 грн., та про необхідність додаткових коштів для повного завершення митного оформлення. Остаточний розрахунок потреби у додаткових коштах та документальне його підтвердження брокер надав 22.08.2018 командиру ВЧ в сумі 137750 грн. Від командування ВЧ ОСОБА_1 дізнався що в 4-му кварталі 2018 року будуть виділені грошові кошти для завершення митного оформлення. Зі свого боку він неодноразово повідомляв командування ВЧ про спливання термінів тимчасового вивезення майна за ВМД та необхідності завершення митного оформлення, в тому числі майора ОСОБА_5 , який був начальником фінансово-економічної служби до 05.03.2019, командиру ВЧ ОСОБА_8 полковнику ОСОБА_9 . 15.12.2018 ОСОБА_1 подав особисто через стройову частину рапорт про включення до річного плану закупівель витрат на митно-брокерські послуги 137750 грн. Цей рапорт не був зареєстрований з причин, йому невідомих. ОСОБА_10 особисто повідомив ОСОБА_5 про поданий рапорт та про необхідність подання заяви на 2019 рік для виділення коштів. 18.12.2018 ОСОБА_1 захворів, тому не міг знати що його рапорт та заявка ОСОБА_11 не були подані.

Службовим розслідуванням не підтвердились пояснення позивача про те, що він неодноразово звертався до командування військової частини про необхідність митного оформлення майна , про необхідність виділення додаткових коштів на оплату цих процедур на 2019 рік (оплату послуг митного брокера). Подання позивачем рапортів на командира в/ч щодо включення до річного плану закупівель витрат на митно-брокерські послуги в розмірі 137750 грн., подання рапортів майору ОСОБА_5 (помічник командира військової частини НОМЕР_1 - начальник фінансово-економічної служби до 05.03.2019) , звернення до полковника ОСОБА_9 , з зазначеним вище питанням - не знайшло свого підтвердження при розслідуванні, хоча згідно статті 84 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про всі виявлені недоліки і вжиті для їх усунення заходи начальник служби зобов`язаний письмово доповісти своєму безпосередньому начальнику. А статтею 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що начальник служби зобов`язаний знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватись їх у службовій діяльності. Згідно пункту 1.9 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 "Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України" передбачено, що начальник штабу, заступники (помічники) командира військової частини і начальники служб військової частини відповідають за своєчасне та правильне визначення потреби військової частини у коштах (за напрямами відповідальності), їх цільове, законне, ефективне використання та зобов`язані: у встановлені командиром військової частини строки забезпечити складання розрахунків (детальних розрахунків), виробничих планів та інших документів за підпорядковані їм служби військової частини для здійснення своєчасного та ефективного фінансового планування; планувати заходи діяльності відповідно до повноважень, у межах доведених обсягів видатків і затверджених бюджетних асигнувань на відповідні цілі.

В порушення зазначених вище вимог чинного законодавства та наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 №1013, від 11.01.2019 №25 начальник служби метрології і стандартизації штабу капітан ОСОБА_1 до командування військової частини НОМЕР_1 про обставини митних процедур встановленим порядком, а саме - письмово не звертався та рапортів не подавав, розрахунки потреби на митно-брокерські послуги на 2019 рік не здійснював.

Службовим розслідуванням встановлено, що не припинення вантажно-митних декларацій, які були оформлені в режимі тимчасового вивезення сталось внаслідок не здійснення розрахунку потреби на митно-брокерські послуги на 2019 рік начальником служби метрології і стандартизації штабу капітаном ОСОБА_1 .

Разом з цим, згідно статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна - це бездоганне та неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, а стаття 4 цього ж Статуту зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Службовим розслідуванням встановлено, що начальник служби метрології і стандартизації штабу капітан ОСОБА_1 неналежно виконав вимоги статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 14, 16, 83, 84 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1.9 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 "Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України", внаслідок чого допустив скоєння порушення військової дисципліни, яке не обліковується для оцінки стану військової дисципліни, а саме - неналежне виконання вимог наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 №1013, від 11.01.2019 №25.

Умовами та причиною порушення військової дисципліни, скоєного начальником служби метрології і стандартизації штабу капітаном ОСОБА_1 , є його особиста недисциплінованість і безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків. Не було встановлено підстав для притягнення до відповідальності майора ОСОБА_5 , який з 02.04.209 виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 , лейтенант ОСОБА_2 , який приступив до обов`язків відповідального за роботу з митницею після подання рапорту ОСОБА_1 02.08.2019.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.03.2019 №776 "Про результати службового розслідування" капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Як визначено у наказі, дисциплінарне стягнення накладено за неналежне виконання вимог ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.11, 14, 16, 83, 84 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1.9 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, внаслідок чого позивач допустив скоєння порушення військової дисципліни, яке не обліковується для оцінки стану військової дисципліни, а саме неналежне виконання вимог наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.12.2017 №1013 та від 11.01.2019 №25.

Не погоджуючись із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 наказом від 30.09.2019р. №776 та зобов`язання відповідача скасувати наказ від 30.09.2019 № 776 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 .

Рішенням ХОАС від 28.02.20 по справі № 540/2273/19 було відмовлено в задоволенні позову, рішення набрало законної сили.

В рішенні суду зазначено, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, які він вважає порушеними, вказавши, що належним способом захисту таких прав у даному випадку є оскарження наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.03.2019р. №776 "Про результати службового розслідування", яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. В мотивувальній частині рішення суд дав оцінку правомірності наказу, не виявивши порушень законодавства або перевищення повноважень при його прийнятті.

Тому ОСОБА_1 вдруге подав позов до Херсонського окружного адміністративного суду, в якому просить захистити його порушені права шляхом визнання протиправним та скасування наказу від 30.09.2019 № 776 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.2 Закону №2232-Х1І військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України , іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. За змістом статей 1- 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків. порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтями 83, 88 Дисциплінарного статуту установлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування (ст. 84 Дисциплінарного статуту). Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби га рівень знань про порядок служби. Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

На виконання вимог Закону, наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України. Відповідно розділу ІV Порядку № 608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб. Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; отримувати письмові пояснення; отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України;

В свою чергу військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування.

Згідно Розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить, в тому числі зазначення неправомірних дій військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вину військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІУ затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби), статті якого (11, 14, 16) встановлюють із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. За змістом статті 83 Статуту внутрішньої служби начальник служби полку зобов`язаний, зокрема: знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності; брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки та організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; керувати діяльністю служби і бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів, підтримувати в них внутрішній порядок:; знати наявність і стан, а також будову і правила експлуатації (використання) озброєння, бойової та іншої техніки і матеріальних засобів зі своєї служби: своєчасно проводити заходи щодо метрологічного забезпечення озброєння, бойової та іншої техніки, обладнання та майна служби і підпорядкованих підрозділів: здійснювати контроль та вживати заходів для забезпечення надійної охорони підпорядкованого складу, а також озброєння і техніки підпорядкованого підрозділу: вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом полку звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів; своєчасно подавати заявки на озброєння, бойову та іншу техніку і матеріальні засоби для своєї служби, здійснювати їх одержання, зберігання, видачу в підрозділи і своєчасно поновлювати (освіжати) непорушний запас; організовувати ремонт озброєння, бойової та іншої техніки (майна) зі своєї служби в полку, контролювати якість і терміни його проведення, своєчасно забезпечувати здавання в ремонт озброєння, бойової і а іншої техніки (майна), які не можуть бути відремонтовані своїми силами. Згідно із статтею 84 Статуту внутрішньої служби начальник служби бригади за спеціальністю має право: давати командирам підрозділів вказівки і рекомендації з бойової підготовки особового складу та експлуатації (використання) і обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів; проводити раптові перевірки наявності і стану озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів зі своєї спеціальності; припиняти експлуатацію озброєння, бойової та іншої техніки у разі виявлення недоліків, які можуть призвести до аварій, поломок або виведення їх із ладу, а також у разі невиконання вимог безпеки. Про всі виявлені недоліки і вжиті для їх усунення заходи начальник служби зобов`язаний письмово доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до абз.25 ст. 67 Статуту внутрішньої служби командир полку зобов`язаний керувати фінансовою діяльністю бригади, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом. А відповідно до абз. 3 статті 88 Статуту помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби відповідає за фінансове забезпечення бригади і зобов`язаний: організовувати і вести фінансове господарство бригади; забезпечувати планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку і звітності; разом із заступниками командира бригади і начальниками служб складати та подавати на затвердження командира бригади кошторис на наступний період; вживати заходів для своєчасного грошового забезпечення особового складу та отримання заробітної плати працівниками.

Із аналізу наведених норм слідує, що дисциплінарна відповідальність особи рядового або начальницького складу виникає у разі вчинення нею дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Встановлені під час розгляду обставини справи свідчать про те, що вказані вимоги щодо проведення службового розслідування відповідачем дотримано не було.

Обставини митного оформлення при службовому розслідуванні не досліджувались. В акті службового розслідування позивачу у вину ставиться не подання протягом 2018-2019 рр. рапортів командиру ВЧ про обставини митних процедур або їх затримки, в той же час не заперечується, що командир ВЧ був обізнаний про наявність ВМД, які зазалишись перебувати в режимі тимчасового вивезення, та потребували завершення митного оформлення, про свідчать і надані суду докази (заяви військової частини до митних органів про продовження строків перебування майна: заява від 18.06.2018 року № 1259, заява від 18.06.2018 року № 1261, заява від 25.06.2018 року № 1318).

Також у вину позивача ставиться не звернення із рапортами про необхідність виділення коштів на митні процедури, що може призвести до штрафів.

Твердження службового розслідування про неподання Мартиненко в 2018 році рапортів про необхідність виділення коштів, на чому наполягав в поясненні сам позивач, грунтуються на тому, що такі рапорти не були зареєстровані. З акту службового розслідування неможливо встановити яким чином був встановлений факт неподання рапортів, чи досліджувались журнали ведення діловодства у військовій частині, чи відбирались пояснення від особи, яка відповідальна за ведення діловодства, про обставини наявності чи відсутності реєстрації рапортів позивача. Твердження позивача про заповнення заявки на внесення змін до річного плану закупівель у кабінеті начальника фінансово-економічної служби ВЧ Зайкова М.В. при проведені службового розслідування не перевірялись, пояснення від ОСОБА_5 не відбирались, є тільки посилання про переведення останнього в іншу ВЧ, що на думку суду, не позбавляє особу, яка проводила службове розслідування на відібрання пояснень від ОСОБА_5 про причини і обставини неможливості сплати митно-брокерських послуг, та виникнення боргу перед митним брокером. Суд погоджується з доводами позивача про те, що саме начальник фінансового органу зобов`язаний забезпечувати своєчасне і правильне планування та витребування коштів на потреби військової частини, періодично доповідати командиру військової частини про стан фінансового господарства.

Крім того, обставини відсутності реєстрації рапортів стосуються 2018 року, щодо неподання позивачем рапортів в 2019 року, то акт службового розслідування не містить взагалі опису обставин митного оформлення за 2019 рік, що унеможливлює перевірку доводів позивача про порушення строку накладення дисциплінарного стягнення. Суд зазначає, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2019 № 25 не зазначено про обов`язок позивача в конкретні періоди або з відповідною періодичністю подавати письмові рапорти командиру ВЧ про обставини митних процедур, а також про розрахунки потреб на митно-брокерські послуги за 2019 рік. Також не вбачається, що командир ВЧ зобов`язував позивача подати рапорт про стан митних процедур, а позивач ігнорував цю вимогу.

Як вбачається з листів митного брокера він постійно протягом 2018 року повідомляв командиру ВЧ про необхідні витрати на оплату митно-брокерських послуг та розміри цих витрат, отже, командир ВЧ був обізнаний про необхідність подання заявок на виділення цих коштів (лист директора ФОП ОСОБА_4 від 15.06.2018 № 15/06, від 22.08.2018 № 22/08 , від 17.10.2018 № 17/10), про це свідчить і листування командира ВЧ із митницею, та відповідачем така обізнаність не заперечується. В силу вищевказаних приписів Статуту внутрішньої служби ЗСУ подавати заявку на кошти є прямими обов`язками командира військової частини та помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальника фінансової служби, такого обов`язку на позивача не покладалось.

В акті службового розслідування не вказано про наслідки неподання позивачем рапортів командиру про обставини митних процедур, тобто відсутній причинний зв`язок між діями або бездіяльністю позивача та можливими наслідками. Отже, суд не вбачає в даному випадку повного складу дисциплінарного проступку зі сторони позивача. Необхідною ознакою об`єктивної сторони дисциплінарного проступку є настання несприятливих для військової частини або ЗСУ наслідків, що знаходяться в причинному зв`язку з винними і неправомірними діями (бездіяльністю) позивача, спричинення ним шкоди матеріальної чи моральної певним відносинам. При вчиненні таким суб`єктом дисциплінарного проступку шкода завжди завдається об`єкту такого проступку. Дисциплінарний проступок завдає шкоди завжди, яка може мати різний характер, не обов`язково матеріальний. Зокрема, це може бути шкода авторитету військової служби, нормальному функціонуванню ВЧ чи ЗСУ, або шкода авторитету конкретної посадової особи. У складі об`єктивної сторони будь-якого правопорушення також виділяють причинний зв`язок між діянням і шкідливими наслідками, що є аналогічним і для дисциплінарного проступку. Судом не встановлено наявності матеріальної або іншого виду шкоди , єдине, що вменяється у вину позивачу, це неподання командиру рапортів про якійсь недоліки у митному оформленні, але які наслідки має ця бездіяльність позивача відповідачем не наведено. Якщо службове розслідування було розпочато через незавершення митного режиму тимчасового вивезення техніки, то відповідач повинний довести, що наслідком дисциплінарного проступку позивача є факт незавершення митного режиму тимчасового вивезення, але цього не було встановлено в ході службового розслідування. Матеріали справи свідчать про те, що митні процедури не були завершені внаслідок відсутності коштів на оплату таких процедур, про що був обізнаний як командир ВЧ, так і начальник фінансової служби. Яким чином, саме не інформування позивачем командира про те, в якому стані знаходиться митне оформлення в 2018 році, призвело до того, що ВЧ не вжила своєчасних заходів щодо отримання коштів на таке митне оформлення, в акті службового розслідування не пояснено. Отже, судом встановлено, що позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність, що кваліфіковане як порушення, яке не мало негативних наслідків.

Крім того, обставиною, яку потрібно довести при здійсненні дисциплінарного проступку, є вина особи в невиконання або неналежного виконання покладених на нього службових обов`язків. Вина працівника у вчиненні дисциплінарного проступку може бути виражена у формі прямої або непрямого наміру. Тобто, має бути доведено, що посадова особа бажала або свідомо допускала настання несприятливих для наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень. На підставі викладеного відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, враховуючи недотримання відповідачем під час проведення службового розслідування встановленої процедури, що мало наслідком відсутність об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, суд вважає неправомірним застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки це є порушенням принципу пропорційності або співрозмірності, суть якого полягає у дотриманні необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд відхиляє доводи відповідача, щодо відсутності предмету спору через втрату чинності догани внаслідок звільнення позивача з військової служби (ст. 45 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24 березня 1999 року). Дійсно, усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Процесуальне законодавство встановлює право кожної особи на захист, зокрема в порядку адміністративного судочинства, у тих випадках, коли рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси.

З положень статей 2, 3, пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. КАСУ не передбачає заборони того, що адміністративний позов, серед іншого, може містити вимоги про скасування чи визнання нечинним рішення суб`єкта владних повноважень, яке втратило свою юридичну силу на момент розгляду спору.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Позивач стверджує про моральні та матеріальні наслідки застосованої до нього догани, зменшення розміру премії, завдання шкоди його діловій репутації, честі та гідності.

Визнаний у судовому порядку незаконним або неправомірним правовий акт індивідуальної дії однозначно втрачає свою силу з моменту його прийняття, тобто не породжує юридичних наслідків. У випадку скасування такого акту або втрати ним чинності виходить, що цей акт в період часу з моменту його прийняття і до моменту його скасування або втрати чинності суперечив законодавству, але при цьому діяв і породжував певні правові наслідки, і скасовується лише на майбутнє, без зворотної дії. Всі адміністративні акти (і індивідуальної дії, і нормативно-правові) можуть бути оскаржені в суді. Вони є дійсними доти, поки суд не встановить їх недійсність, тобто є оспорюваними. Втрата наказу чинності не є поняттям, тотожним визнанню його протиправним в момент його прийняття. Тому право позивача на оскарження не залежить від того, що наказ втратив чинність.

Позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні..

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2019 № 776 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника служби метрології і стандартизації штабу капітана ОСОБА_1 у вигляді догани. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 106020000