Справа № 653/1827/20
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/1827/20
Провадження № 2-а/653/67/20
РІШЕННЯ

іменем України

20 липня 2020 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою серії ЕАМ № 2707188 від 19 червня 2020 року його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутність страхового полісу, що є порушенням п. 2.1 ґ ПДР України.

Вважає постанову незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням його прав, оскільки поліцейські підійшли до його автомобіля, що стояв на пр-ту Мира біля магазину «Овочі», що у сквері на перехресті з вул. Гоголя та потребували дозвільні документи. Позивач пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та страховий поліс, на що йому повідомили про відсутність у базі даних інформації про обов`язкове страхування його транспортного засобу. Позивач пояснив, що страховий поліс закінчився вчора та сьогодні він оформив новий, проте незважаючи на це поліцейський роздрукував та вручив йому постанову, що наразі оскаржується. ОСОБА_1 заперечував проти вказаної постанови, а тому відмовився її підписати.

Наголошує, що всупереч обов`язку, поліцейським не був складений протокол про адміністративне правопорушення та не взято до уваги існування нового полісу обов`язкового страхування та того, що автомобіль ОСОБА_1 стояв.

Просить суд скасувати постанову серії ЕАМ № 2707188 від 19 червня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП та надіслати справу на новий розгляд до ВПП в АРК та м. Севастополі, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати за складання позову у сумі 500 грн.

25 червня 2020 року у справі за даним позовом було відкрите спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 286 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а саме 08 липня 2020 року шляхом направлення на офіційну електронну адресу та поштовим зв`язком.

10 липня 2020 року до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності та проханням врахувати, що 19 червня 2020 року він не керував транспортним засобом.

Оскільки клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Частина 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Надаючи оцінку посиланням позивача на обов`язок відповідача скласти протокол, суд зазначає, що п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ст. 126 КУпАП.

За змістом статті 254 КУпАП, частина перша якої що містить гіпотезу про факт вчинення адміністративного правопорушення та диспозицію необхідності фіксації вчиненого правопорушення протоколом, у своїй частині третій встановлює виняток із загального правила, згідно з яким протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, законодавець, з метою спростити та скоротити в часі розгляд деяких справ про адміністративні правопорушення, встановив виняток із диспозиції статті 254 КУпАП. Однак, спрощений розгляд справ за відповідними статтями не зменшує їх суспільну небезпечність і не встановлює жодних привілеїв у порівнянні з іншими статями КУпАП, складання протоколу в яких є обов`язковою процедурою.

Системний аналіз приписів статей 222 і 258 КУпАП у контексті змісту спірних правовідносин дає підстави для висновку про те, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 126 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення (за наявності відповідних підстав) виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення посадовою особою органу (підрозділу) Національної поліції.

Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 21 листопада 2019 року по справі № 522/22180/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, безпідставними є наведені у позові твердження позивача щодо незаконності розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП на місці його вчинення та без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

В ухвалі про відкриття провадження по справі, суд запропонував відповідачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, подати відзив на позовну заяву, а також зобов`язав відповідача в цей же строк надати до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Всупереч цього, відповідачем не був поданий відзив та не надані відповідні матеріали, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 6 ст. 77 КАС України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського та пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") (частина 1 ст. 37 Закону України "Про дорожній рух").

Пунктом 21.1 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") визначено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим.

Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 цього Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Пункт 21.3 ст. 21 вищевказаного закону зазначає, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п. 21.4 ст. 21 вищевказаного Закону України).

Посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 53 цього ж Закону).

Згідно з підпунктом (ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, встановлена статтею 126 КУпАП, за приписами частини першої якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно постанови серії ЕАМ № 2707188 від 19 червня 2020 року, складену поліцейським ВПП в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Ханіним Б.Р. - ОСОБА_1 19 червня 2020 року о 10:09 годині у Херсонській області, Генічеського району, м. Генічеськ, по вул. Гоголя, 3 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 425 грн. Від підпису у постанові ОСОБА_1 відмовився.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що 19 червня 2020 року позивач знаходився у автомобілі ЗАЗ 110307 д/н НОМЕР_1 , що стояв біля магазину, не керуючи ним та до нього підійшли працівники поліції для перевірки дозвільних документів та виявили, що в їх базі відсутня інформація про обов`язкове страхування ЦПВ на його транспортний засіб, на що позивач заперечив та пред`явив страховий поліс, що оформив зранку, оскільки строк дії попереднього полісу закінчився за день до цього.

Надаючи оцінку вказаному суд зазначає, що відповідно до наданої копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 0484131 транспортний засіб ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 був застрахований ОСОБА_1 19 червня 2020 року о 08 год. 10 хв.

Строк дії вказаного полісу з 20 червня 2020 року до 19 червня 2021 року.

Таким чином, на момент складання відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення, а саме 19 червня 2020 року у останнього був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки наданий ним договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку дії, тобто з 20 червня 2020 року.

Разом з тим, як зазначалось вище, особа несе відповідальність за відсутність чинного поліса лише у разі експлуатації транспортного засобу.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування.

Проте, позивачем факт експлуатації транспортного засобу 19 червня 2020 року заперечується, з позовних вимог вбачається, що поліцейські підійшли до автомобіля, що стояв біля магазину, тобто він не був зупинений в ході руху.

Вказані пояснення позивача відповідачем не спростовані, докази протилежного суду не надані.

При цьому слід наголосити, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суду не надані докази, що вказують на експлуатацію транспортного засобу 19 червня 2020 року, що є обов`язковим до встановлення у справі, де відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, наявність чинного полісу стосовно транспортного засобу, що не бере участі в дорожньому русі не є обов`язковою та не зумовлює настання адміністративної відповідальності.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, проте одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надано суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню.

При зверненні до суду позивач просив скасувати оспорювану постанову та направити справу на новий розгляд до відділу патрульної поліції в АРК та м. Севастополі.

З приводу цього слід зазначити, що ч. 1 ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналогічні повноваження передбачені ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право : 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто приписами ч. 1 ст. 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що при скасуванні постанови повинно бути прийнято рішення про надіслання справи на новий розгляд або закриття справи.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за, зокрема, відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 вказаної статті).

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведена наявність в діях позивача події та складу правопорушення, суд вважає, що відсутні підстави для надіслання справи на новий розгляд.

Натомість, з урахуванням вищезазначених норм, справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18 березня 2020 року (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року , у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь позивача.

Також суд вважає за необхідним відмовити позивачу у стягненні на його користь витрат за складання позову у розмірі 500 грн., оскільки всупереч ч.ч. 7, 9 ст. 139 КАС України суду не надано жодних доказів, що підтверджують понесення ним вказаних витрат.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2707188 від 19 червня 2020 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: Херсонська область, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІНПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова