Справа № 824/1600/19-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1600/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

20 липня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що грошова допомога виплачується при дотриманні всіх вимог, визначених п.7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV, в тому числі щодо обов`язкової роботи в закладах лише державної та комунальної форми власності на день досягнення пенсійного віку. Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 станом на дату досягнення пенсійного віку працювала завідувачем аптеки НОМЕР_3 (ФОП ОСОБА_1), тобто не працювала в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. 07.07.2020 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без її участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів у відповідності до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 15.06.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком (а.с. 15).

06.06.2019 представник позивача подала до відповідача запит, в якому просила надати інформацію, щодо строків виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення. Також вказувала, що оскільки ОСОБА_1 має 34 роки страхового стажу у комунальній установі, що дає її право на отримання вищевказаної грошової допомоги (а.с. 20 - 21).

Розглянувши вказаний запит, відповідачем 19.06.2019 надано відповідь, в якій повідомлено, що так як позивач на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності, як передбачено п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, тому немає права на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій (а.с. 24)

Не погоджуючись із діями відповідача, щодо не виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Позивач працювала завідувачем комунальної установи "аптека НОМЕР_1" с. Костенці з 09.08.1979 р. по 02.09.2013, тобто на момент досягнення пенсійного віку позивач мала 34 роки спеціального страхового стажу, а тому страховий стаж позивача , станом на день призначення пенсії є достатнім для виплати їй грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію,при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту вказаної норми слідує, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, для отримання грошової допомоги, при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, мають бути дотримані такі вимоги:

- особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема частиною 1 ст. 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

- на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мати страховий стаж, зокрема для чоловіків - 35 років, на таких посадах.

- особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Судом встановлено, що позивач працювала завідувачем комунальної установи "аптека НОМЕР_1" с. Костенці з 09.08.1979 по 02.09.2013. Вказана обставина підтверджується, довідкою виданою завідувачем Сторожинецької центральної районної аптеки №23 від 15.05.2018 р. №14 та трудовою книжкою (а.с. 16, 17), а з 19.11.2013 приступила до обов`язків завідувача аптеки НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_1

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону України №1058 у віці 58 років 6 місяців, тобто 15.06.2018, а тому з 15.06.2018 позивачу призначено пенсію за віком, що підтверджується розпорядженням про призначення позивачу пенсії.

Отже, згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 станом на дату досягнення пенсійного віку та призначення пенсії за віком, позивач працювала завідувачем аптекиНОМЕР_2 (ФОП ОСОБА_1 ), тобто не працювала в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Грошова допомога виплачується при дотриманні всіх вимог, визначених п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, в тому числі щодо обов`язкової роботи в закладах лише державної або комунальної форми власності на день досягнення пенсійного віку.

Тому, оскільки ОСОБА_1 на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (15.06.2018), а здійснювала підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець, остання не має права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, згідно частини 2 пояснювальної записки до проекту Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", законопроектом пропонується, зокрема, підвищити рівень пенсійного забезпечення працівників бюджетної сфери, передбачивши виплату їм одноразової грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі 10 призначених пенсій.

Як встановлено вище судом, позивач при виході на пенсію не була працівником бюджетної сфери, що також свідчить про відсутність підстав для виплати грошової допомоги у розмірі 10 призначених пенсії.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано всі вищенаведені обставини, а також вимоги чинного законодавства України, що регулюють дане спірне питання, що в свою чергу призвело до прийняття рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та безпідставного задоволення адміністративного позову.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністартивного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.