Справа № 320/6057/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м.Київ № 320/6057/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу від 09.04.2019 № 309-о "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани за неналежне дотримання вимог антикорупційного законодавства в частині повідомлення у відповідності до ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" про наявність потенційного конфлікту інтересів є незаконним, оскільки відповідач прийшов до передчасного висновку про наявність в його діях дисциплінарного проступку

При цьому, позивач зазначив, що відповідач лише констатував про наявність потенційного конфлікту інтересів, при цьому в матеріалах справи відсутні будь - які докази вини позивача, а саме відсутність обставин, які мали місце.

Додаткового зазначив, що його дружина - ОСОБА_2 , яка займає посаду головного бухгалтера ПАТ «Київ - Атлантик Україна» () та яке перебуває на обліку в Миронівській ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області не має статусу посадової особи.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та подав до суду відзив на позовну заяву, а також додаткві пояснення, відповідно до яких зазначає, що ним правомірно прийнято наказ в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки в порушення обов`язку, передбаченого вимогами ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", ОСОБА_1 займаючи посаду начальника ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області не повідомив про конфлікт інтересів, оскільки його дружина ОСОБА_2 займає посаду головного бухгалтера ПАТ «Київ - Атлантик Україна», яке перебуває на обліку в Миронівській ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області.

Відповідач зазначив, що позивачем не виконано обов`язок щодо повідомлення про можливий конфлікт інтересів, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління ДФС у Київській області від 04.09.2018 № 623-о призначений на посаду начальника Миронівської ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області.

14.03.2019 за доповідною запискою відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДФС у Київській області № 144/10-36-25-00-17 було ініційовано дисциплінарне провадження відносно начальника Миронівської ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_1. за неповідомлення про потенційний конфлікт інтересів, а саме про наявність у позивача конфлікту інтересів по відношенню до близької особи - дружини ОСОБА_2 , яка займає посаду головного бухгалтера ПАТ «Київ - Атлантик Україна», яке перебуває на обліку в Миронівській ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області.

03.04.2019 дисциплінарною комісією з розгляуд дисциплінарних справи Головного управління ДФС у Київській області було розглянуто матеріали дисциплінарної справи, за якими комісія прийшла до висновку про неналежне дотримання ОСОБА_1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

09.04.2019 за наказом Головного управління ДФС у Київській області № 309-о «Про накладення дисциплінарного стягнення» позивачу оголошено догану на підставі ст. 65, 66 Закону України «Про Державну службу», в частині порушення ним вимог ст. 28 Закон України «Про запобігання корупції», а саме неповідомлення з моменту, коли він дізнався (чи повинен був дізнатись) про наявність у него потенційного конфлікту інтересів.

Позивач не погоджуючь з даним наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є:

особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

а) Президент України, Голова Верховної Ради України, його Перший заступник та заступник, Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр України, віце-прем`єр- міністри України, міністри, інші керівники центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, та їх заступники, Голова Служби безпеки України, Генеральний прокурор, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Голова та інші члени Рахункової палати, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Уповноважений із захисту державної мови, Голова Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим;

б) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови;

в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування;

г) військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки;

ґ) судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії судців України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді);

д) особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України;

е) посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи;

є) Голова, заступник Голови Національного агентства з питань запобігання корупції;

ж) члени Центральної виборчої комісії;

з) поліцейські;

и) посадові та службові особи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим;

і) члени державних колегіальних органів;

Керівник Офісу Президента України, його Перший заступник та заступник, а також особи, які займають посади патронатної служби, визначені Законом України "Про державну службу", крім осіб, які виконують свої обов`язки на громадських засадах, помічники суддів;

особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі;

б) особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, приватні виконавці, оцінювачі, а також експерти, арбітражні керуючі, незалежні посередники, члени трудового арбітражу, третейські судді під час виконання ними цих функцій, інші особи, визначені законом);

в) представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, інші особи, які входять до складу конкурсних та дисциплінарних комісій, утворених відповідно до Закону України "Про державну службу", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законів (крім іноземців-нерезидентів, які входять до складу таких комісій), Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", і при цьому не є особами, зазначеними у п. 1, п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції»;

особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання корупції»;

кандидати у народні депутати України, зареєстровані у порядку, встановленому Законом України "Про вибори народних депутатів України", кандидати на пост Президента України, зареєстровані у порядку, встановленому Законом України "Про вибори Президента України", кандидати в депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидати на посади сільських, селищних, міських голів та старост.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані:

вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені Закону України «Про запобігання корупції» заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Водночас з тим, відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених Закону України «Про запобігання корупції».

Статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є:

порушення Присяги державного службовця;

порушення правил етичної поведінки державних службовців;

вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

дії, що шкодять авторитету державної служби;

невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

прийняття державним службовцем необгрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Статтею 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

зауваження;

догана;

попередження про неповну службову відповідність;

звільнення з посади державної служби.

Частиною 2 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

Відповідно ч. 3 ст. 66 З Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п. 4, 5, 12 та 15 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно ч. 4 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п. 2 та 8 ч. 2 ст. 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених п. 4 та 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених п. 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Суд звертає увагу на те, що Закон України «Про запобігання та протидії корупції» зобов`язує вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів.

Так, рішенням Національного агенства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 № 839 затверджено Методичні рекомендації щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (далі - Методичні рекомендації № 839).

Пунктом 1.1.2. Розділу І Методичних рекомендацій № 839 визначено алгоритм дій особи у зв`язку із виникненням у неї конфлікту інтересів.

У Методичних рекомендацій № 839 вказано, що хоча в Законі України «Про запобігання та протидії корупції» прямо не вказує форму такого повідомлення, рекомендується робити повідомлення про реальний/потенційний конфлікт інтересів у письмовій формі, адже, по-перше, це є документальним підтвердженням того, що особа дійсно повідомила про наявність конфлікту інтересів, а по-друге, це дає можливість керівнику детально проаналізувати ситуацію із тим, щоб визначитись з оптимальним способом врегулювання конфлікту інтересів.

На думку суду позивачем не було вжито заходів щодо врегулювання потенційного конфлікту інтересів шляхом повідомлення про місце роботи своєї дружини - ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що догана оголошена позивачу спірним наказом Головного управління ДФС у Київській області від 09.04.2019 № 309-0 «Про накладення дисциплінарного стягнення» саме у звязку з не повідомленням останього про потенційного конфлікту інтересів.

Законом України «Про запобігання корупції» та Методичними рекомендаціями № 839 виначено, що потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Іншими словами, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

При цьому приватний інтерес не обмежується фінансовими чи матеріальними інтересами або тими інтересами, які дають службовій особі пряму особисту вигоду, в тому числі неправомірну.

Це означає, що конфлікт інтересів може бути пов`язаний із цілком правомірними діями службовця як приватної особи, його належністю до громадських організацій, сімейними інтересами тощо, за умови, що ці інтереси здатні з певною вірогідністю реально спричинити неналежний вплив на виконання цією службовою особою своїх службових повноважень.

Суд вважє за необхідне вказати, що Законом України «Про запобігання корупції» передбачено нові визначення термінів «приватний інтерес», «реальний конфлікт інтересів» та «потенційний конфлікт інтересів».

Так за визначенням абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Виходячи з аналізу повноважень, які ОСОБА_1 мав під час перебування на посаді начальника Миронівської ДПІ Обухівського управління ГУ ДФС у Київській області, та які разом з фактом того, що дружина позивача ОСОБА_2 являється головним бухгалтером ПАТ «Київ-Атлантик Україна», що перебуває на податковому обліку в Миронівській ДПІ Обухівського управління ГУ ДФС у Київській області з 29.10.1996 створюють потенційний конфлікт інтересів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень про Миронівську державну податкову інспекцію Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області від 25.10.2018, від 19.03.2019 та від 25.06.2019, що затверджені начальником ГУ ДФС у Київській області, підписані начальником Миронівської ДПІ Обухівського управління ГУ ДФС у Київській області та погоджені начальником Обухівського управління ГУ ДФС у Київській області, Миронівську ОДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області очолює начальник, детально описано основні завдання і функції, процедури Миронівської ОДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області. Права начальника ОСОБА_1. визначено у розділі 4 посадових інструкцій, зокрема, начальник ДПІ має повноваження на:

здійснення крівництва діяльністю та організацію роботи структурного підрозділу відповідно до регламенту Головного управління ДФС у Київській області та положення про структурний підрозділ; надання обов`язкових до виконання доручення працівникам структурного підрозділу з питань, що належать до його функціональних повноважень, контроль за їх виконанням; розробку положення про структурний підрозділ, його погодження та надання на затвердження керівництву ГУ;

розробку посадових інструкцій на посади кожного працівника структурного підрозділу, їх погодження та надання на затвердження керівництву ГУ;

організацію планування роботи структурного підрозділу;

здійснення інших повноважень, передбачених положенням про структурний підрозділ тощо.

Розділом 2 положень визначено, що основними завданнями Миронівської ОДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області є:

реєстрація та облік платників податків; забезпечення реєстрації платників ПДВ; облік об`єктів та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;

облік рахунків платників податків; реєстрація та облік реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку рахункових операцій та розрахункових книжок;

забезпечення обліку платників єдиного внеску, організація надання адміністративних послуг, приймання і комп`ютерна обробка податкової та іншої звітності;

приймання податкової, фінансової та іншої звітності платників засобами телекомунікацій; контроль за дотриманням чинного законодавства при застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності; проведення роботи, пов`язаної із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору;

контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, внесків самозайнятими особами (зокрема ПДФО, єдиного податку, рентної плати, екологічного податку, військового збору) тощо.

Тобто, співставивши повноваження позивача під час перебування на посаді начальника Миронівської ДПІ Обухівського управління Головного управління ДФС у Київській області та факт роботи дружини ОСОБА_2 , яка є головним бухгалтером ПАТ «Київ-Атлантик Україна», що перебуває на податковому обліку в Миронівській ДПІ Обухівського управління Головного Ууправління ДФС у Київській області, відповідачем правомірно дійшов висновку про наявність потенційного конфлікту інтересів.

Щодо тверджень позивача про те, що його дружина ОСОБА_2 , яка займає посаду головного бухгалтера на ПАТ «Київ-Атлантик Україна» не є посадовою особою, суд вказує наступне.

Згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за організацію та здійснення внутрішньогосподарського контролю на підприємстві покладається на головного бухгалтера.

Частиною 7 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства:

забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності;

організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій;

бере участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства;

забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства;

подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Головним бухгалтером підприємства, що становить суспільний інтерес, може бути призначена особа, яка має повну вищу економічну освіту, стаж роботи у сфері фінансів, бухгалтерського обліку та оподаткування не менше трьох років, не має непогашеної або незнятої судимості за вчинення злочину проти власності та у сфері господарської діяльності.

Крім того головний бухгалтер має право другого підпису документів, повинен забезпечувати систематичний контроль за раціональним використанням наявного ресурсного потенціалу, а також збереження власності.

Призначення, переміщення та звільнення матеріально-відповідальних осіб на підприємстві проводиться за узгодженням з головним бухгалтером. Договори та угоди на одержання чи відпуск матеріальних цінностей, виконання робіт, послуг та накази, розпорядження про встановлення посадових окладів, надбавок до заробітної плати та преміювання попередньо розглядаються та візуються головним бухгалтером.

Разом із керівниками інших підрозділів та служб, головний бухгалтер зобов`язаний ретельно контролювати:

дотримання встановлених правил оформлення, приймання та випуску товарно-матеріальних цінностей;

правильно встановлених цін, тарифів, скидок, надбавок, окладів, доплат, дотримання штатної фінансової та касової (розрахунково-платіжної) дисципліни;

дотримання інструкцій, вказівок щодо порядку проведення інвентаризації та відображення результатів таких інвентаризацій в обліку.

відшкодування в установлені строки дебіторської та погашення кредиторської заборгованості та інше.

Таким чином головний бухгалтер - це керівник бухгалтерської служби (бухгалтерії), який забезпечує ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Суд наголошує на тому, що головний бухгалтер знаходиться в центрі всіх фінансових справ підприємства та несе найбільшу відповідальність за правильне ведення бухгалтерського обліку, податкового обліку.

Водночас податковий облік - це система групування інформації для визначення податкової бази по податках на підставі первинних документів, згрупованих в відповідності з порядком, передбаченим діючим податковим законодавством.

Враховуючи, що ОСОБА_5 очолює Миронівську ДПІ Обухівського управління Головного Управління ДФС у Київській області на обліку якого перебуває підприємство ПАТ «Київ-Атлантик Україна», посаду головного бухгалтера якого займає його дружина ОСОБА_2 , то відсутність відповідного повідомлення про наявність потенційного конфлікту інтересів між даними особами є недопустимим, що в свою чергу свідчить про правомірність спірного наказу від 09.04.2019 № 309-о "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність прийнятого рішення.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.