Справа № 428/3860/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року справа №428/3860/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т. Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича, як представника ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 травня 2020 р. у справі № 428/3860/19 (головуючий І інстанції Посохов І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Лісничого державного підприємства "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" Корнієнка Ігоря Миколайовича, третя особа адвокат Головченко Артем Олександрович про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Лісничого державного підприємства "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" Корнієнка Ігоря Миколайовича (далі - відповідач), третя особа адвокат Головченко Артем Олександрович, в якому просив: визнати протиправними дії лісничого ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» Корнієнка І.К. стосовно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення № 000194 від 20.03.2019 року відносно позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 65 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень; скасувати повністю постанову лісничого ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» Корнієнка Ігоря Миколайовича про накладення адміністративного стягнення № 000194 від 20.03.2019 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 травня 2020 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду яке на його думку прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що представник ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» листом за підписом директора Скуріда І.М. повідомив про необхідність прибути 11.03.2019 для розгляду справи. У подальшому відповідачем листом від 11.03.2019 за підписом директора ОСОБА_2 було відмовлено у перенесенні дати складання протоколу. Цим же листом представники ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» у особі директора Скуріда І.М., повідомили про необхідність прибути 20.03.2019 року на 10-00 годину до приміщення цього лісомисливського господарства для розгляду адміністративного провадження за ч. 1 ст. 65 КУпАП. При цьому, 11.03.2019 відносно позивача іншим лісничим, а саме майстром лісу ОСОБА_3 в супереч вимогам п. 2.3, 2.4, 2.8, 2.9 Наказу Державного комітету лісового господарства України, яким затверджено «Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення» від 31.08.2010 № 262 (далі - Інструкція № 262) було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000194 від 11.03.2019 про здійснення незаконної порубки дерев у кількості 9-ти штук на початку березня 2018 року, що є порушенням ч. 1 статті 65 КУпАП та статті 69 ЛКУ. При цьому, відповідачем до протоколу не додано жодного доказу доведення у розумінні статті 7 КУпАП вини позивача. Проведення розгляду адміністративної справи відносно позивача за участю третьої особи, яка не є представником безпосередньо відповідача або членом комісії, яка надавала відповіді та здійснювала розгляд справи замість посадової особи яка безпосередньо приймала оскаржувану постанову, що є порушенням КУпАП та Інструкції № 262. Апелянт наголошує, що постанова про закриття кримінального провадження не є рішенням суду яке доводить вину позивача.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

12.03.2018 майстром лісу ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» ОСОБА_3 складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, згідно з яким 12 березня 2018 року у кв. 131 виділ 2 Сєвєродонецького лісництва ДП «Сєвєродонецьке ЛМГ» категорія І, лісотаксовий пояс І, розряд такс І було виявлено незаконну рубку сироростучих дерев у кількості дуб 8 шт., ясен 1 шт., відповідальність за яке передбачена ст. 69 ЛКУ, Постановою КМУ від 23.05.2007 року № 761 «Порядок спеціального використання лісових ресурсів», ст. 65 КУпАП.

Згідно з розрахунком шкоди, за незаконну рубку 9 дерев тв. лист. породи у кв. 131 виділ 2 Сєвєродонецького лісництва ДП «Сєвєродонецьке ЛМГ» від 12.03.2018, загальний розмір шкоди складає 121310, 57 гривень.

13.03.2018 за даним фактом Попаснянським ВП ГУНП в Луганській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Постановою прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Гордієнко П.П. від 21 лютого 2019 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 13.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене підозрюваним ОСОБА_1 за ст. 246 КК України.

Наведеною вище постановою про закриття кримінального провадження встановлено, що: «… у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на незаконну вирубку лісових насаджень в особистих інтересах на території лісу, який відноситься до групи лісів 1 категорії захищеності лісогосподарської частини лісів зелених зон…; усвідомлюючи, що самостійно він не має фізичної можливості реалізувати свій злочинний умисел, але бажаючи його реалізації, запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за грошову винагороду виконати роботи з порубки та вантаження дерев, запевнивши їх в тому, що в нього маються документи на правомірність проведення цих робіт…».

У постанові також зазначено, що копію даної постанови з іншими копіями матеріалів кримінального провадження було направлено до ДП «Сєвєродонецьке ЛМГ» для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, згідно з чинним законодавством України.

ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» листом № 127/02 від 28.02.2019, повідомило позивача, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 65 КУпАП, призначено на 10-00 годину 11.03.2019. Лист отримано позивачем 07.03.2019.

11.03.2019 майстром лісу Сєвєродонецького лісництва ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000194, згідно з яким позивач в кварталі № 131 виділ № 2 Сєвєродонецького лісництва ДП «Сєвєродонецьке ЛМГ» здійснив незаконну порубку дерев у кількості 9 штук на початку березня 2018 року, що є порушенням ч. 1 ст. 65 КУпАП, ст. 69 ЛКУ. Внаслідок порушення вимог лісового законодавства державі заподіяна шкода у сумі 121 310, 57 грн.

20.03.2019 лісничим Сєвєродонецького лісництва ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» Корнієнком І.М. за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 000194 від 11.03.2019, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000194, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що позивач здійснив незаконну рубку дев`яти дерев у кварталі № 131 виділ № 2 Сєвєродонецького лісництва, сума шкоди 121 310, 57 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 65 КУпАП передбачено, незаконна порубка і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від сімдесяти п`яти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 24421 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів (стаття 255 КУпАП).

Стаття ж 241 КУпАП зазначає, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 49, 63-70, 73, 75, 77, 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, його заступники, головні лісничі, старші інженери та інженери, командири авіаланок, старші льотчики-спостерігачі та льотчики-спостерігачі баз авіаційної охорони лісів, лісничі, помічники лісничих, майстри лісу.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2019 майстром лісу було складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі якого у подальшому 20.03.2019 лісничим було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Отже, справу про адміністративне правопорушення розглянуто в межах повноважень, визначених статтею 241 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення складені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд зазначає, що законодавством не визначено незмінність посадової особи органу лісового господарства, яка складає протокол, та особи яка здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення в лісовому господарстві.

Положенням ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне порушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дотримуючись вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до п. 3.5, 3.6 Інструкції №262, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Посадова особа, яка виносить постанову про накладення адміністративного стягнення (далі - постанова) (додаток 5), оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно матеріалів справи, постановою прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Гордієнко П.П. від 21 лютого 2019 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 13.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене підозрюваним ОСОБА_1 за ст. 246 КК України.

На адресу ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» від Лисичанської місцевої прокуратури надійшла вищезазначена постанова для вирішення питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП в порядку ст. 38 КУпАП.

11.03.2019 відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача.

20.03.2019 лісничим Сєвєродонецького лісництва ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» Корнієнком І.М. за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 000194 від 11.03.2019, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000194, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було виявлення відповідачем факту незаконної вирубки дев`яти дерев.

Матеріали справи свідчать, що обґрунтуванням доведеності вини позивача стало те, що постановою про закриття кримінального провадження на підставі матеріалів досудового слідства було встановлено, що: «… у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на незаконну вирубку лісових насаджень в особистих інтересах на території лісу, який відноситься до групи лісів 1 категорії захищеності лісогосподарської частини лісів зелених зон…; усвідомлюючи, що самостійно він не має фізичної можливості реалізувати свій злочинний умисел, але бажаючи його реалізації, запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за грошову винагороду виконати роботи з порубки та вантаження дерев, запевнивши їх в тому, що в нього маються документи на правомірність проведення цих робіт…».

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Положеннями ст.129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Суд зазначає, що рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК констатує відсутність злочинності та караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню.

Постанова прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури не є рішення суду в якому суд встановив вчинення позивачем інкримінованих йому дій.

Суд наголошує, що рішення прокурора про закриття кримінального провадження відносно позивача винесено з нереабілітуючих підстав означає, що стосовно особи зібрано достатньо доказів підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з цим, наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру не є тотожнім доведеності факту вчиненні відповідної дії.

Суд погоджується з аргументами представника позивача, що сама по собі постанова про закриття кримінального провадження не є достатнім доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, постанова прокурора про закриття кримінального провадження в силу статті 78 КАС України не є обов`язковою для врахування судом.

Таким чином, відповідачем безпідставно приймалась до уваги в якості доказу та встановлення вини позивача тільки постанова про закриття кримінального провадження за відсутності інших доказів, оскільки даним рішенням органу досудового слідства вина позивача у скоєнні злочину за ст.246 КК України не могла бути встановлена, а отже й факт незаконних дій позивача був недоведеним.

Суд зазначає, що відповідач, як орган уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, повинен надати оцінку діям позивача, який наполягав на відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, та доказам які підтверджують чи спростовують наявність складу адміністративного правопорушення.

З наданого позивачем відеозапису вбачається, що представником позивача в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення в лісовому господарстві було заявлено клопотання про виклик свідків та дослідженні матеріалів досудового розслідування за № 0000225 від 13.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, проте відповідачем вказане клопотання позивача безпідставно залишено без задоволення.

Також, суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 65 КУпАП передбачає відповідальність саме за незаконну порубку і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, проте, матеріали справи не містять доказів які підтверджують факт вчинення саме позивачем правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП. З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що порубка дерев була здійсненна безпосередньо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посилань на здійснення саме позивачем вказаних дій або інших дій передбачених цією статтею, матеріали справи не містять. Отже, відповідачем на якого КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення не надано достатніх доказів та належним чином не зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, а відтак вина позивача у вчиненні правопорушення належним чином не встановлена та не доведена.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної постанови, оскільки ним не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 65 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили про правомірність його дій та обґрунтованість висновків.

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. За логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, якщо уповноваженим органом не обґрунтовано підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не надано належної оцінки вказаним обставинам.

Разом з тим, суд вважає що належним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах буде скасування оскаржуваної постанови, а не визнання дій відповідача протиправними щодо складання оскаржуваної постанови, оскільки норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції № 262 дають підстави для висновку про наявність у відповідача, як посадової особи, повноважень, крім іншого, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, у разі виявлення правопорушень, в тому числі, передбачених ч. 1 ст. 65 КУпАП.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до викладеного, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального прав, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича, як представника ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 травня 2020 р. у справі № 428/3860/19 - задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 травня 2020 р. у справі № 428/3860/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову лісничого ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» Корнієнка Ігоря Миколайовича про накладення адміністративного стягнення № 000194 від 20.03.2019 року на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 65 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення проголошено та підписано 21 липня 2020 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді Т.Г. Арабей

Т.Г. Гаврищук