Справа № 140/3335/19
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3335/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лозовського О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача Колтонюка Юрія Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України - відповідача на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
17.07.2020 адвокат Колтонюк Ю.В. у порядку спеціальної процедури, що встановлена статтею 383 КАС України, звернувся із відповідною заявою, у якій просив постановити окрему ухвалу про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України від 19 червня 2020 року, оформленого протоколом №84, про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яке прийнято при виконанні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020 у справі №140/3335/19.
Заява мотивована тим, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020, яким позов ОСОБА_1 задоволено, постановлено визнати протиправним та скасувати пункт 17 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019, оформлене протоколом №105; зобов`язати Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по третій групі інвалідності у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, та надіслати зазначене рішення разом з документами у Волинський обласний військовий комісаріат для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 , протоколом засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2020 №84 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу було відмовлено. Вказане рішення заявник вважає прийнятим МО України всупереч вищезазначеного рішення суду.
Згідно із частиною 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, суд дійшов висновку до розгляду та вирішенню вказаної заяви в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення її вирішення, суд приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на таке.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 у справі №140/3335/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, постановлено визнати протиправним та скасувати пункт 17 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019, оформлене протоколом №105; зобов`язати Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по третій групі інвалідності у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, та надіслати зазначене рішення разом з документами у Волинський обласний військовий комісаріат для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Зазначена постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили та в касаційному порядку учасниками справи не оскаржувалась.

27.05.2020 був виписаний виконавчий лист №873/2020 та був пред`явлений до виконання.

Протоколом від 19.06.2020 №84 засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було відмовлено.

Вважаючи вказане рішення прийнятим МО України всупереч вищезазначеним рішенням судів представник позивача звернувся до суду із заявою про визнання протиправним рішення МО України - відповідача на виконання рішення суду у справі №140/3335/19 та постановлення окремої ухвали.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У відповідності до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Згідно матеріалів справи Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 09.08.2019 прийняла рішення, оформлене протоколом №105 (п. 17), про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, обґрунтоване тим, що минув трирічний термін з моменту встановлення ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи 14.06.2016 до подання заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги 11.07.2019.

Як вбачається зі змісту рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020 у даній справі визнано протиправним та скасовано пункт 17 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 оформлене протоколом №105 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Міністерство оборони України зобов`язано розглянути заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, та надіслати зазначене рішення разом з документами у Волинський обласний військовий комісаріат для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з цим, відповідно до протоколу від 19.06.2020 №84 засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на виконання рішення суду розглянуто питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням IIІ (третьої) групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії та у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було відмовлено.

Підставою для відмови вказано, що заявнику не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

При цьому, вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 31.05.2016 №2389 підтверджено, що поранення, контузія та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Крім того, суд звертає увагу, що саме відповідач у цій справі, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, використовуючи архівні матеріали, зобов`язаний був довести протилежне, а саме, те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження.

Таким чином, з огляду на правовий статус Міноборони України як суб`єкта владних повноважень по відношенню до ОСОБА_1 як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, суд приходить до висновку, що оформлене пунктом 8 протоколу від 19.06.2020 №84 рішення про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийнято всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, адже не враховує викладені у такому судовому акті висновки.

Таким чином, дії Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині прийняття рішення щодо відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги без урахування висновків суду суперечать пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як вже було зазначено вище, згідно частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Приписи частини першої, другої статті 249 КАС України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про визнання протиправним рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого п. 21 протоколу від 19.06.2020 №84 щодо повторної відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийнятого на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 в справі №857/2291/18.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним рішення щодо повторної відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 червня 2020 року №84, прийнятого на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя О.А. Лозовський