Справа № 320/4678/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4678/19 Суддя першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника відповідача: - Куртмоллаєва А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства Оборони України щодо не проведення ОСОБА_1 призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ІІ ї групи;

- зобов`язати Міністерство Оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу в зв`язку із отриманою ОСОБА_1 інвалідності ІІ ї групи.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Міністерство оборони України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, позовну заяву залишити без розгляду у порядку п. 1 ст. 123 КАС України, у разі відмови у клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, винести постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0512152 від 21.08.2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, настання якої пов`язане із наслідками Чорнобильської катастрофи у період проходження військової служби, за таких обставин, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 21.08.2015 року, враховуючи положення ч. 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 дотримано трирічний термін, встановлений законодавством, у зв`язку з чим відмова відповідача є безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції правомірним, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , проходив службу у Збройних Силах України. Під час проходження військової служби позивач отримав захворювання, в наслідок якого йому встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане із наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби.

Так, за результатами первинного огляду ОСОБА_1 17.05.2012 року, медико-соціальною експертною комісією останньому встановлено другу групу інвалідності з16.05.2012 року довічно. Причина інвалідності - загальне захворювання.

На підставі виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії КИО-1 №0415534, позивачу на підставі повторного огляду з 10.09.2012 року довічно встановлено ІІ групу інвалідності, з причиною інвалідності - захворювання зв`язано з впливом аварії на ЧАЕС.

Надалі, під час повторного огляду ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією, йому знову встановлено другу групу інвалідності з 21.08.2015 року довічно, з причиною інвалідності - захворювання пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби.

У зв`язку із наведеним, 14 серпня 2018 року позивач звернувся до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності.

26 лютого 2019 року позивач отримав копію листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2/5/257 від 11.02.2019 року та Витяг з протоколу комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 2 від 18.01.2019 року .

Пунктом 4 зазначеного протоколу, старшому прапорщику ОСОБА_1 відмовлено в отриманні одноразової грошової допомоги, мотивуючи це рішення спливом трирічного терміну з дня виникнення права на її отримання, з огляду на довідку МСЕК серія КИО-1 № 045534 від 24.09.2012 року. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України №1774-УШ від 06.12.2016 року), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, законодавством визначено, що моментом виникнення права на одноразову грошову допомогу є дата встановлення інвалідності військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, причини якої пов`язані наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби (серпень 2015 року), а саме Закон № 2011-ХІІ, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, яка діє з 1 січня 2017 року, та Порядок №975.

Судом першої інстанції вірно наголошено, що матеріали справи містять три виписки із акту огляду МСЕК, якими ОСОБА_1 17.05.2012 року, 24.09.2012 року та 21.08.2015 року встановлювалась ІІ група інвалідності.

При цьому, згідно пункту 4 протоколу комісії Міністерства оборони України від 18.01.2019 року №2, відмовляючи у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач взяв до уваги довідку МСЕК серії КИО-1 №0415534 від 24.09.2012 р. та ствердив, що дата саме цієї довідки є датою встановлення позивачу інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Опираючись на такі доводи, комісія МОУ сформувала висновок, що термін з дня виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги до дня звернення за призначенням такої допомоги, становить більше трьох років та відмовила у призначенні одноразової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, адже ані виписка із акта огляду МСЕК серії КИО-1 №0374904 від 17.05.2012 року, ані довідка до акта огляду МСЕК серії КИО-1 №0415534 від 24.09.2012 року, не містять встановленого причинного зв`язку захворювання позивача із виконанням обов`язків військової служби.

Причиною ІІ групи інвалідності, встановленої позивачу з 16.05.2012 року є загальне захворювання, а з 10.09.2012 року - захворювання зв`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Водночас, саме довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0512152 від 21.08.2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, настання якої пов`язане із наслідками Чорнобильської катастрофи у період проходження військової служби, про що вірно було зазначено судом першої інстанції, отже, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 21.08.2015 року.
Частиною восьмою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги 14.08.2018 року, що свідчить про дотримання останнім трирічного терміну, встановленого законодавством, відмова відповідача є безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є тотожними тим, що були викладені у відзиві на позовну заяву та не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Крім того, не заслуговує на увагу доводи апелянта щодо пропуску шестимісячного строку звернення до суду позивачем та необхідність залишити позовну заяву без розгляду на підставі п.1 ст. 123 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав 26.02.2019 року, що підтверджується власноручним підписом позивача на відповіді, наданої ТВО військового комісара Білоцерківського ОМВК (а.с.16).

Відповідно до ч.9 ст. 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Так, відповідно до поштового конверту, що міститься в матеріалах справи, позивачем позовна заява була скерована до суду першої інстанції 13.08.2019 року, тобто в межах строку, визначено ст.. 122 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 21 липня 2020 року.