Справа № 400/2153/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2153/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача, Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі № 400/2153/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправним рішення зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі - відповідач, Департамент), в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 03.09.2018 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;

- зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради призначити ОСОБА_1 виплату щомісячної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем поза межами та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою КМУ № 250 від 24.02.2003 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі № 400/2153/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що при зверненні за подовженням виплати соціальної допомоги ОСОБА_1 мала право на призначення їй соціальної допомоги як малозабезпеченій родині.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт не зазначає, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст позовної заяви.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю трьох малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження.(а.с. 8-10)

Позивач перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат та компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з травня 2012 року, як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.(а.с.11)

В липні 2018 року звернулася із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на наступний період.(а.с.74)

Рішенням комісії з питань призначення житлових субсидій, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та надання пільг від 03.09.2018 року, позивачу було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги з 01.07.2018 року.(а.с. 40)

Відповідно до рішення та згідно витягу із протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат № 29 від 03.09.2019 року соціальну допомогу не призначено з підстав, які зазначені в п.10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.(а.с.13)

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Зокрема, відповідно до ст.1 цього Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Згідно з частиною 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли, зокрема, працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з дітьми» встановлено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо:

- у складі сім`ї є особа з інвалідністю;

у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

- неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Згідно з абз.2 п.10 Порядку № 250 соціальна допомога не призначається у разі, коли під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім`ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо).

Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМ України від 24.02.2003 року № 250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до пункту 14 постанови № 250 розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року №486/202/524/455/3370 (далі - Методика).

Відповідно до п.п.1.1 п.1 вказаної Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги у сукупному доході сім`ї при визначенні її права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям враховується грошовий еквівалент пільг за спожиті житлово-комунальні послуги.

Для призначення соціальної допомоги згідно пункту 6 означеного Порядку уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Згідно п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМ України № 250 від 24.02.2003 року, соціальна допомога не призначається у разі, коли, зокрема, працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Колегія суддів звертає увагу, що право на отримання такого виду соціального допомоги пов`язано безпосередньо з середньомісячним сукупним доходом, який повинен бути нижчим від прожиткового мінімуму для сім`ї, і для встановлення такої обставини потребується перевірка достовірності наданих заявником відомостей. Надання недостовірних відомостей, зокрема приховування факту працевлаштування члена родини та отримання ним доходу, є встановленою законодавством підставою для відмови в призначенні відповідної соціальної допомоги, або припинення її виплати в разі безпідставного призначення.

Так, в обґрунтування своєї позиції, апелянт посилається на те, що позивачу не призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї, посилаючись на п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та як зазначено в самому рішенні про відмову, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці, що передують.

Як убачається з матеріалів справи, в результаті проведеної перевірки Управлінням соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради було встановлено :

Відповідно до Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги зазначено, що основним доходом позивача є отримання аліментів. Інших видів доходів у позивача не має.(а.с.70)

Згідно довідки № 20312-03 від 31.07.2018 року, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що позивач отримує аліменти з пенсії пенсіонера ОСОБА_2 у розмірі 726 грн. на місяць. Сума аліментів за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року складає - 3426,91 грн.

В матеріалах справи міститься Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, відповідно до якого позивач проживає з трьома синами в 1-кімнатній квартирі, яку орендує. Позивач на час проведення обстеження, не працює, одна доглядає дітей. Син ОСОБА_3 має діагноз - епілепсія, двічі на рік проходить планове обстеження. Позивач з дітьми часто хворіють, працевлаштуватись не має змоги. Дані обставини також підтверджуються наданими до матеріалів справ копіями довідок Обласної дитячої лікарні та копіями виписок з медичної картки хворого.(а.с.15,16,17,60, 61,62)

Тобто, матеріали справи містять документи закладів охорони здоров`я, які засвідчують непрацездатність позивача у період з березня по липень 2018 року та скрутне становище сім`ї позивача.

Управлінням соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради в межах власної компетенції та на виконання своїх повноважень, на підставі зібраних відомостей, досліджено розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї та прожиткового мінімуму для відповідної сім`ї за відповідний період, щодо яких виник спір та з урахуванням Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача прийняло рішення про відмову у призначенні допомоги позивачу з підстав, передбачених ст.7 Закону №1768-III, п.10 Порядку № 250.

Проте, з аналізу вищевикладених документів та вищенаведених положень вказує на те, що Законом №1768-III та Порядком № 250 визначений вичерпний перелік підстав для відмови у призначені і виплаті малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, а також, що рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Як убачається із оскаржуваного рішення від 03.09.2018 року, відповідач відмовивши позивачу в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї без врахування зібраних даних в результаті проведеної перевірки Управлінням соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 289,308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі № 400/2153/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправним рішення зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.