Справа № 804/8071/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року Справа № 804/8071/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
18.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 29.02.2016 р. № 980-037-000000710;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Таким чином, суму коштів, що обліковуються на рахунках позивача, останній отримав на умовах договорів, та вони є сумою поверненої позики та процентів за користування нею. Тобто вказані кошти отримано позивачем на підставі договорів позики, а законодавець визначив, що саме залучені банком кошти є вкладом. Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця.
Представником третьої особи до суду не було надано додаткових пояснень.
Ухвалою суду від 21.11.2016 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 06.03.2018 було поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 22.03.2018 було витребувано в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича додаткові докази.
Представником відповідача вимоги ухвали суду від 22.03.2018 виконано не вповному обсязі, а саме не надано до суду копії договору №980-037-000212517 від 29.03.2016, що укладався між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 із усіма додатковими угодами до нього, тому суд розглядає справу за навними в справі матеріалами.
Ухвалою суду від 15.01.2020 було поновлено провадження в адміністративній справі №804/8071/16 та розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 09.04.2020 було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд адміністративної справи №804/8071/16 до 28.04.2020.
Ухвалою суду від 14.05.2020 клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи - задоволено та відкладено розгляд адміністративної справи до 28.05.2020.
Сторони у судове засідання 16.06.2020 року не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням клопотання представника позивача про розгляд справи в письмовому провадженні, відсутності представників відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 29.02.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» (далі - Банк) з однієї сторони та ОСОБА_1 (особа, яка відкриває рахунок/власник) (далі - Клієнт) з другої сторони, укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980-037-000000710 згідно з умовами якого Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 (далі - рахунок) в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково - касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку (п. 1 Договору).
-757,81 грн. та з призначенням платежу "оплата процентів по договору №980-027-000212517 від 29.03.2016."
14.09.2016 позивач звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнко Ю.П. та просив надати інформацію чи включнені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб дані позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський» до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, складеному в порядку ч. 2 ст. 27 та п. 3 ч.1 ст. 48 Закону України №4452-VI від 23 лютого 2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та чи передані такі дані до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для включення їх до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», надати інформаційну довідку чи виписку про стан всіх рахунків позивача, відкритих у ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі згідно договору №980-037-000000710 від 29.02.2016р., а саме № НОМЕР_1 та всіх інших рахунках за весь період часу.
Як зазначив сам позивач у позовній заяві, відповідь на заяву позивача від 14.09.2016 він не отримував, будь-якого повідомлення визнання договору банківського вкладу нікчемни позивач не отримував.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
На підставі рішення Правління Національного банку України № 217/БТ від 22.12.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку»: 1. установлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності; 2. Достроково припинено дію Угоди від 26.11.2015 №121, укладену між Національним банком України та ПАТ «Банк Михайлівський»; 3. Віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних строком до 180 днів.
Постановою Правління Національного банку України від 27.04.2016 року № 295/БТ «Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 р.», введено певні обмеження діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
Відповідно до рішення Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» № 124-рш від 12.07.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно Наказу № 27/1 від 24.05.2016 року створено комісію по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
Наказом № 42/2 від 01.06.2016 року затверджено результати перевірки правочинів, викладені в акті № 2 від 01.06.2016 року, відповідно до якого встановлена нікчемність правочинів та застосовано наслідки нікчемності правочинів з подальшим виданням відповідного розпорядження.
З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» уклав з ТОВ «ІРЦ» Договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 року та Договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016 року. Вказані договори стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.
На виконання зазначених договорів, Банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ "ІРЦ" на суму 870 000 000,00 гривень (як оплата за Договором відступлення №1805) та на суму 561 957 997,25 гривень (як оплата за Договором відступлення № 1).
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено наявними доказами, 19.05.2016 Банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 грн. шляхом укладення Договорів відступлення прав вимоги № 1805 від 18.05.2016 року та № 1 від 19.05.2016 року з подальшим відображенням в балансі розрахунків за ними без фактичної наявності на рахунках відповідної грошової суми.
При цьому, станом на 19.05.2016 року, максимальна сума кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість Банку проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн.
Натомість, Банком проведено кредитні операції тільки з ТОВ «ІРЦ» на суму 1 431 957 997,25 грн., що значно перевищувало наявний вільний ліміт кредитування.
З 18.07.2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату гарантованої суми вкладів вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський», проте позивача не було включено до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами та за рахунок Фонду.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.
Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:
вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);
вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).
Зважаючи на суб`єктний склад сторін у справі, предмет і підстави позову та встановлені судом фактичні обставини цієї справи, при її вирішенні необхідно врахувати відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2019 у справі №823/1674/18 у подібних правовідносинах.
У пунктах 49-51 цієї постанови Верховний Суд зазначив наступне:
"49. Зміст вказаних фактичних обставин свідчить про те, що у межах спірних правовідносин ПАТ "Банк Михайлівський" виступав повіреним, хоча про це й не було зазначено у договорі №980-021-000182745, укладеному 28.01.2016 між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачем, з наступними змінами.
51. Отже, у справі, яка розглядається, кошти позивача відповідають чітко визначеним критеріям, визначеним змінами, внесеними до Закону №4452-VI Законом №1736-VІІІ, а тому вони прирівнюються до вкладу, а позивач, відповідно - до вкладника.".
Тобто, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг", яким Прикінцеві положення Закону №4452 доповнено п.15, наступного змісту:
"До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників".
Наявні у справі копія додатку 1 до акта Комісії від 01.06.2016 №2, згідно з яким встановлено укладення між Банком і ТОВ "ІРЦ" Договору доручення №1 від 11.11.2014, яким передбачено, що Банк, в якості Повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (Клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ "ІРЦ", мав право укладати договори, що передбачають отримання/залучення ТОВ "ІРЦ" грошових коштів у позику від фізичних осіб, наявний у справі витяг з додатку 2 до вказаного акта, яким підтверджується повернення позивачу залучених ТОВ "ІРЦ" коштів, а також висновок Верховного Суду у п. 49 постанови від 21.12.2019 у справі №823/1674/18 про те, що у межах спірних правовідносин Банк виступав повіреним.
Зважаючи на те, що банківський рахунок відкритий Банком на користь позивача, кошти зараховані Банком на рахунок позивача на умовах договору банківського рахунку, а також з огляду на відсутність доказів про те, що позивач був повідомлений Банком під підпис про непоширення гарантій на вказану суму коштів, залучених ТОВ "ІРЦ" через Банк, що виступив повіреним, і враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2019 у справі №823/1674/18, суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників Банку, на якого поширюється гарантії відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Доказів того, що Уповноваженою особою відповідно до ст. 27 Закону №4452 включено позивача до Переліку вкладників або протягом процедури ліквідації подано до Фонду додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування котів за вкладом, відповідач до суду не надав, про наявність таких доказів - не зазначив, а судом таких фактів не встановлено.
Оцінюючи правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд зважає на таке.
Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.
Щодо визнання нікчемним правочину відповідно до ст.38 Закону №4452, суд зазначає наступне.
Пунктами 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
- банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7);
- банк уклав правочин (у т.ч. договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (п. 8);
- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п. 9).
Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд:
1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;
2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;
3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.
При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону №4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі право-чини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).
У справі відсутні докази, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що умови укладеного між позивачем і Банком правочину (договір банківського рахунку) передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Водночас зміст укладеного між Банком і позивачем договору від 29.02.2016 №980-037-000000710 банківського рахунку, дослідженого судом, таких умов не передбачає.
Відповідачем не зазначено фактичних обставин і не надано суду доказів того, що позивач є пов`язаною особою банку в розумінні Закону №4452.
Відповідачем не зазначено фактичних обставин і не надано суду доказів здійснення Банком після віднесення його 22.12.2015 року до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Транзакції з перерахування коштів з рахунків ТОВ "ІРЦ" на рахунок позивача, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у п.45 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому посилання відповідача на нікчемність цього правочину відповідно до п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону №4452 є безпідставними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.
Водночас, як вбачається із встановлених судом обставин справи, укладення договору банківського рахунку і зарахування коштів на рахунки позивача відбулося до запровадження тимчасової адміністрації банку (23.05.2016), що не суперечить ч. 3 ст. 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Посилання відповідача на здійснення на обставини повернення ТОВ "ІРЦ" коштів фізичним особам, суд не бере до уваги, оскільки вони не стосуються взаємовідносин між Банком і позивачем та не спростовують факти відкриття позивачу банківського рахунку і зарахування на нього коштів.
Посилання відповідача на те, що договір позики, укладений між позивачем і ТОВ "ІРЦ", є двосторонніми без участі Банку, спростовується фактичним обставинами цієї справи, які вказують на те, що Банк діяв на підставі Договору доручення, укладеного з названим Товариством.
Отже, судом не встановлено обмежень щодо укладення договору банківського рахунку чи зарахування на нього коштів від іншої особи, а також передбачених ч. 3 ст. 36 і п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 обставин, з якими пов`язується нікчемність правочину.
Про наявність інших правових підстав нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) чи доказів визнання цього правочину недійсним у судовому порядку або застосування рішенням суду наслідків недійсності нікчемного правочину відповідачем не зазначено й до суду таких не надано.
Зважаючи на недоведеність відповідачем наявності передбачених ст.ст. 26, 36, 38 Закону №4452 підстав для не відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу цих коштів.
Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але після набрання чинності Законом України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" не був включений Уповноваженою особою до переліку вкладників з причин, правомірність яких не доведена перед судом, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування вкладів, а тому така бездіяльність є протиправною.
З метою ефективного захисту та поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про зобов`язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" Паламарчук Віталій Віталійович включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, за сукупністю встановлених фактичних обставин справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 29.02.2016 р. № 980-037-000000710.
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк Михайлівський" Паламарчук Віталій Віталійович включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко