Справа № 808/2536/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року

м. Київ

справа №808/2536/16

адміністративне провадження №К/9901/30876/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року (судді: Головко О.В. (головуючий), Суховаров А.В., Ясенова Т.І.) у справі № 808/2536/16,

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор» (далі - позивач, ПАТ «Запоріжтрансформатор») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган, СДПІ ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату єдиного внеску № Ю-6 від 14.09.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.09.2016.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.09.2016 та вимогу про сплату єдиного внеску № Ю-6 від 14.09.2016 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки предметом договорів, укладених між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та громадянами, що надавали послуги, є здійснення консультування з питань захисту прав та охороняємих законом інтересів позивача, а саме: організації правової роботи, спрямованої на правильне застосування, дотримання та попередження невиконання позивачем вимог законодавства; про організацію спільно з адміністрацією позивача використання праці глухих працівників, забезпечення спілкування керівників структурних підрозділів з глухими працівниками на території підприємства з усіх питань виробничої діяльності; на організацію прибирання службових приміщень позивача; про забезпечення контролю спостереження за збереженням товарно-матеріальних цінностей позивача; про керівництво роботою Ради ветеранів працівників позивача, вирішення організаційних питань роботи ветеранської організації позивача. Позивач зазначає, що вказані угоди за своєю правовою природою є цивільно-правовими договорами про надання послуг, тоді як контролюючим органом не наведено фактів та доказів на підтвердження того, що виконавці за вказаними договорами підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, були притягнуті до дисциплінарної відповідальності в період надання послуг за вказаними договорами та при цьому самостійно не визначали час початку та закінчення щоденної роботи, розподіляли тривалість і час надання послуг на свій розсуд. Також позивач зазначає, що за цивільно-правовими угодами, укладеними ПАТ «Запоріжтрансформатор», оплаті підлягає не процес роботи, а її результат, який визначається після надання послуг та оформлюється актами здачі-приймання наданих послуг, на підставі яких здійснюється їх оплата.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що трудові угоди, укладені між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та відповідними особами, являються фактично трудовими договорами, внаслідок чого відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для фізичних осіб, які працюють на умовах трудового договору, єдиний внесок встановлюється у розмірі 3,6% визначеної бази нарахування єдиного внеску.

4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Запоріжтрансформатор» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просило скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Запоріжтрансформатор» у повному обсязі.

5. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжтрансформатор» задоволено повністю. Скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Запоріжтрансформатор» у повному обсязі. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що угоди, укладені між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та відповідними особами, містять умови, притаманні саме цивільно-правовим угодам щодо надання послуг, у вказаних договорах чітко передбачено обсяг послуг, що має надаватися та у який строк мають бути надані послуги, визначено розмір винагороди за надання послуг, зазначено обов`язковою умовою особисте надання послуг виконавцем. Вказані договори не місять обов`язкових умов щодо дотримання виконавцем правил внутрішнього трудового розпорядку, крім того, зарахування вказаних осіб до штату працівників ПАТ «Запоріжтрансформатор» не доведено відповідачем жодними доказами, а також в матеріалах справи відсутні накази та розпорядження щодо їх зарахування на роботу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, СДПІ ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі № 808/2536/16.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом у період з 22.02.2016 по 15.06.2016 було проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Запоріжтрансформатор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами якої складено Акт перевірки № 49/28-04-14-00/00213428 від 23.06.2016. Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Запоріжтрансформатор» п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок в сумі 27 730,52 грн, що відбулося у зв`язку з включенням заробітної плати по угодам цивільно-правового характеру замість заробітної плати за трудовими договорами.

На підставі висновків вказаного акта перевірки контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4 від 23 червня 2016 року про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 27 730,52 грн. Також відповідачем 23 червня 2016 року винесено рішення № про застосування до ПАТ «Запоріжтрансформатор» штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 13 865,26 грн.

За наслідками адміністративного оскарження рішення та вимоги, ДФС України рішенням № 19487/6/99-99-11-02-02-25 від 09.09.2016 скасувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4 від 23 червня 2016 року та рішення № від 23 червня 2016 року, одночасно зобов`язало СДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС винести та направити нові. Відповідачем на підставі вказаного рішення 14 вересня 2016 року було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-6 про сплату ПАТ «Запоріжтрансформатор» заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 27 730,52 грн та рішення № про застосування до ПАТ «Запоріжтрансформатор» штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 13 865,26 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 2013 по 2014 роки ПАТ «Запоріжтрансформатор» з фізичними особами було укладено договори щодо надання послуг, а саме: консультацій і рекомендацій з питань захисту прав та охоронюваних законом інтересів замовника, організації правової роботи, корпоративних відносин, забезпечення правовими засобами збереження власності, організації використання праці глухих робочих, прибирання службових приміщень в будівлі заводоуправління, контролю і спостереженню за збереженням ТМЦ, вирішення організаційних питань ветеранської організації замовника та керівництво в роботі Ради ветеранів працівників, здійснення охорони об`єкту ПАТ «ЗТР», підтримка чистоти і порядку в будиночках на території санаторію тощо. На виконання вказаних договорів були виписані акти прийому-передачі наданих послуг за такою трудовою угодою. Однак, контролюючий орган вважає, що вказані угоди за своєю правовою природою є трудовими договорами, а не цивільно-правовими угодами з надання послуг, від чого відповідно залежить й ставка єдиного внеску.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судом апеляційної інстанції окремих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також того, що трудові угоди, укладені між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та відповідними особами, є фактично трудовими договорами, а не договорами щодо надання послуг, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

9. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Цивільний кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Стаття 901.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

11.2. Стаття 902.

Виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

11.3. Стаття 903.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

12. Кодекс законів про працю України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Стаття 21.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

12.2. Стаття 24.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я.

12.3. Стаття 97.

Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

12.4. Стаття 142.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

12.5. Стаття 147.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

13. Закон України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»:

13.1. Пункт 1 частини першої статті 4.

Платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

13.2. Частина друга статті 6.

Платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і

сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

13.3. Частина восьма статті 9.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

15. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченнях на адміністративний позов та апеляційну скаргу та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

16. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату єдиного внеску № Ю-6 від 14.09.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.09.2016.

У справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що у період з 2013 по 2014 роки ПАТ «Запоріжтрансформатор» з фізичними особами було укладено договори щодо надання послуг, а саме: консультацій і рекомендацій з питань захисту прав та охоронюваних законом інтересів замовника, організації правової роботи, корпоративних відносин, забезпечення правовими засобами збереження власності, організації використання праці глухих робочих, прибирання службових приміщень в будівлі заводоуправління, контролю і спостереженню за збереженням ТМЦ, вирішення організаційних питань ветеранської організації замовника та керівництво в роботі Ради ветеранів працівників, здійснення охорони об`єкту позивача, підтримка чистоти і порядку в будиночках на території санаторію та ін. Укладені ПАТ «Запоріжтрансформатор» з фізичними особами угоди містять умови, складені у відповідності до вимог чинного законодавства та у формі цивільно-правових угод щодо надання послуг. Крім того, у вказаних угодах чітко передбачено обсяг послуг, що має надаватися та у який строк мають бути надані послуги, визначено розмір винагороди за надання послуг, зазначено обов`язковою умовою особисте надання послуг виконавцем, тоді як трудовий договір передбачає певну специфіку правовідносин, які він урегульовує, зокрема, працівник зобов`язується дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, заробітна плата є особливою формою винагороди за працю, що обумовлюється в колективному договорі підприємства, установи, організації та передбачає наявність затверджених тарифних сіток, ставок, схем посадових окладів, умов запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат та ін. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що вказані договори не місять обов`язкових умов щодо дотримання виконавцем правил внутрішнього трудового розпорядку, крім того, зарахування вказаних осіб до штату працівників ПАТ «Запоріжтрансформатор» не доведено відповідачем жодними доказами, а також в матеріалах справи відсутні накази та розпорядження щодо їх зарахування на роботу.

17. Судом апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченнях на адміністративний позов та апеляційну скаргу, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року слід залишити без задоволення.

19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі № 808/2536/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова