Справа № 200/14916/18-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

м. Київ

справа № 200/14916/18-а

адміністративне провадження № К/9901/31564/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Блохіна А.А., суддів: Геращенко І.В., Сіваченко І.В.) у справі №200/14916/18-а

І. СУТЬ СПОРУ

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації (далі - Департамент освіти та науки Донецької ОДА), в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати наказ № 234/165-18к від 28 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти та науки Донецької ОДА за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» у вигляді порушення Присяги державного службовця;

- визнати протиправним та скасувати наказ №230/165-18к від 26 листопада 2018 року про скасування надбавки ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти та науки Донецької ОДА з 29 листопада 2018 року;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу до постановлення рішення по справі.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не дотримано встановленої законодавством процедури проведення дисциплінарного провадження, наказ про звільнення позивача не містить необхідних відомостей та не відповідає вимогам статті 77 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення накладено з порушенням вимог статті 74 цього Закону.

3. У відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість своїх дій та прийняття відповідних рішень, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 . Як вбачається із трудової книжки позивача (запис від 19 жовтня 2015 року) ОСОБА_1 наказом №798-к від 12 жовтня 2015 року призначена за результатами конкурсу на посаду головного спеціаліста відділу професійно-технічної освіти Департаменту освіти та науки Донецької ОДА.

6. Того ж дня позивача приведено до Присяги державного службовця, про що також наявний запис в трудовій книжці.

7. З 15 червня 2016 року ОСОБА_1 обіймає посаду головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти та науки Донецької ОДА.

8. Наказом Департаменту освіти та науки Донецької ОДА №397/163-18-ОД від 05 листопада 2018 року на підставі доповідної записки начальника відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Глазкова Д.Т. № 13/296-18 від 02 листопада 2018 року та статей 68, 69 Закону України «Про державну службу» відкрито дисциплінарне провадження за фактом вчинення позивачем дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку.

9. Зокрема, в зазначеній доповідній записці № 13/296-18 від 02 листопада 2018 року йдеться про нецензурне спілкування ОСОБА_1 в кабінеті управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції та нанесення удару працівнику того ж відділу - ОСОБА_2 в ході виниклої у відділі суперечки з приводу надання прибиральниці ключів для прибирання кабінету.

10. Згідно висновку № 30/296-18 від 20 листопада 2018 року дії ОСОБА_1 (щодо використання на роботі у спілкуванні з колегою нецензурної лексики, незапобігання уникнення конфлікту в стосунках з колегою, погроз, нанесення тілесних ушкоджень) кваліфіковано дисциплінарним проступком, передбаченим пункту 1 частиною 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: порушення Присяги державного службовця.

11. Поданням дисциплінарної комісії департаменту № 33/296-18 від 27 листопада 2018 року на підставі статті 73 Закону України «Про державну службу» рекомендовано застосувати до позивача захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

12. Наказом Департаменту освіти та науки Донецької ОДА № 230/165-18к від 26 листопада 2018 року відповідно до Закону України «Про державну службу», пункту 9 Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 18 січня 2017 року з 02 листопада 2018 року скасовано надбавку за інтенсивність праці ОСОБА_1 , встановлену наказом № 115-к від 25 червня 2018 року.

13. Наказом Департаменту освіти та науки Донецької ОДА № 234/165-18к від 28 листопада 2018 року на підставі статті 65 Закону України «Про державну службу», за вчинення державного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» у вигляді порушення Присяги державного службовця звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції.

14. 29 грудня 2018 року відповідачем прийнято наказ № 295/165-18к «Про внесення змін до наказу департаменту від 28 листопада 2018 року № 234/165-18к «Про звільнення ОСОБА_1 », зокрема змінено дату звільнення позивача з 28 листопада 2018 року на 04 грудня 2018 року, з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності позивача.

15. Вважаючи накази відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а звільнення з посади проведено з порушенням вимог Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

16. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року, позов задоволено частково;

16.1. скасовано наказ Департаменту освіти і науки Донецької ОДА № 230/165- 18к від 26 листопада 2018 року «Про скасування надбавки ОСОБА_1 ».

16.2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дії відповідача при ухваленні ним оскаржуваних наказів відповідають вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1 було сукупно враховано всі обставини, що мають значення для прийняття цього рішення, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення як звільнення є законним та обґрунтованим, оскаржуваний наказ про звільнення прийнятий відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним на той час законодавством.

17.1. Зокрема, враховуючи обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зміст присяги державного службовця, до якої приведений позивач, суди попередніх інстанцій, посилаючись на відповідність дисциплінарного стягнення допущеному позивачем дисциплінарному проступку, визнали обґрунтованим кваліфікування відповідачем зазначеного проступку як порушення Присяги державного службовця та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до пункту 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».

17.2. Разом з цим, в частині скасування наказу 230/165/18-к від 26 листопада 2018 року «Про скасування надбавки», судами першої та апеляційної інстанцій зазначено, що оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували несвоєчасне виконання позивачем завдань або погіршення якості роботи, то оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий із порушенням вимог Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», з огляду на що підлягає скасуванню.

IV. Касаційне оскарження

18. ОСОБА_1 , уважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог є незаконними та необгрунтованими, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині відмови в позові та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

18.1. При цьому скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій було порушено норми матеріального права в частині кваліфікації її дій як порушення Присяги державного службовця, а не як порушення правил етичної поведінки, яке не передбачає звільнення., що є крайнім заходом впливу.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування (на час виникнення спірних правовідносин)

19. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

21. Відповідно до частини третьої статті 21 цього Закону особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, - з дня призначення на посаду.

22. За правилами статті 36 Закону України «Про державну службу» особа призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

23. Відповідно до частини першої статті 64 вказаного Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

24. Згідно із частиною першою статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

25. Відповідно до частини другої статті 65 цього Закону дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

26. Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

27. За правилами частини четвертої статті 66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

VI. Позиція Верховного Суду

28. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, КАС України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX).

29. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №460-IX касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

30. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

32. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

33. Судами попередніх інстанцій при вирішенні даного спору встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади стало вчинення нею дисциплінарного проступку, а саме: порушення Присяги державного службовця.

34. При цьому, кваліфікуючи дії позивача як порушення Присяги державного службовця, суди попередніх інстанції зазначили, що скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку стало можливим внаслідок ігнорування та недотримання нею вимог нормативно-правових актів та загальноприйнятих правил поведінки.

35. Зокрема, судами зауважено, що дії позивача, що полягають в застосуванні нецензурної лексики у спілкуванні з колегою, вимовлення погроз та нанесення тілесних ушкоджень свідчать про порушення ОСОБА_1 Присяги державного службовця, який пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» визначено як дисциплінарний проступок.

36. Разом з цим суди, підтверджуючи правомірність прийнятого відповідачем наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади за порушення Присяги державного службовця відповідно пункту 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» зазначили, що поведінка позивача (вчинення сварки, висловлювання погрози та нанесення тілесних ушкоджень своїй колезі) не є гідною державного службовця та застосоване дисциплінарне стягнення відповідає допущеному ОСОБА_1 дисциплінарному проступку з огляду на недобросовісне виконання своїх посадових обов`язків у поєднанні із зневажливим, недбалим ставлення до них та до завдань, що стоять перед державною службою загалом, і є одним із проявів порушення даної присяги.

37. Колегія суддів звертає увагу на те, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює склад порушення Присяги державного службовця. Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

38. Порушення Присяги державним службовцем слід розуміти як скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

39. Отже, Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно, а її порушення - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця.

40. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

41. Таким чином, звільнення за порушення Присяги державного службовця має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

42. Як вбачається із матеріалів справи, передумовою звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та підставою припинення державної служби стало вчинення вчинку, який виявився у сварці позивача з колегою, нанесення їй тілесних ушкоджень, словесні образи, нецензурні вирази в адресу останньої.

43. Слід зазначити, що однією з функцій етичної поведінки державного службовця є вміння спілкуватися з людьми з різними соціальними статусами, поліпшення взаєморозуміння та взаємоповаги, тобто етикет державного службовця - це, насамперед, засіб спілкування, засіб регуляції взаємовідносин людей, які спілкуються.

44. Таким чином, порушення в даній ситуації позивачем правил етичної поведінки, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про держану службу», оскільки державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

45. Крім цього, слід зазначити, що у цій справі усі складові допущеного позивачем порушення можуть бути самостійною підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності (пункт 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» - порушення правил етичної поведінки державних службовців), однак їх сукупність не утворює складу порушення Присяги державного службовця, а вчинене ОСОБА_1 діяння не відповідає критеріям порушення Присяги державного службовця та, відповідно, не передбачає звільнення її саме з цих підстав.

46. З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що вчинення позивачем дій, які порушують Присягу державного службовця, а саме, скоєння проступку, несумісного з подальшим перебуванням на державній службі, не встановлено судами попередніх інстанцій.

47. Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

48. Приписами статті 67 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно врахувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

49. Водночас, вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами попередніх інстанцій не встановлено, а відповідачем не обґрунтовано необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_1 як порушення Присяги державного службовця, тоді як відповідно до усталеної судової практики звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів та основних завдань державної служби, який не відповідає критеріям правомірності щодо виконання ним в повному обсязі покладених на нього обов`язків, не викликає довіру до нього як до носія влади, що свідчить про приниження і неповагу до державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків державного службовця.

50. Водночас, державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

51. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №804/6977/16, від 30 червня 2020 року у справі №826/14823/16.

52. З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що оскільки оскаржуваний наказ про звільнення позивача з державної служби прийнятий з належним обґрунтуванням, при наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», відсутні і підстави для задоволення позову в ці частині.

53. За таких обставин, колегія суддів зазначає, що порушене право позивача має бути відновлено шляхом визнання протиправними та скасування наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади та про скасування надбавки за інтенсивність з поновленням її на посаді головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти та науки Донецької ОДА.

54. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України (у редакції, яка була чинною до 08 лютого 2020 року) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

55. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 КАС України).

56. Щодо позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

57. Питання оплати праці, у тому числі стягнення середнього заробітку врегульовано Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

58. Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законі про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

59. При цьому, середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

60. За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата працівникові обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

61. Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

62. При цьому обставина стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є визначальною для правильного вирішення даного спору, оскільки період вимушеного прогулу впливає відповідно на розрахунок належних до стягнення сум за вказаний період, в даному випадку - з 29 листопада 2018 року.

63. Звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 просила також стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

64. Разом з цим, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та, відповідно, і відсутність правових підстав для її поновлення на державній службі, питання щодо встановлення розміру заробітної плати позивача за останні два календарних місяці роботи перед звільненням, проведення відповідних розрахунків, з якого суди повинні виходити, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

65. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

66. Беручи до уваги те, що суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України позбавлений можливості встановлювати обставини у справі, а також додатково перевіряти докази, враховуючи порушення судами першої та апеляційної інстанцій принципу офіційного з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам статті 242 КАС України щодо законності і обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування такого судового рішення і направлення справи в частині позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на новий розгляд до суду першої інстанції.

67. Пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

68. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

69. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та в частині, зокрема, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у вказаній частині.

VII. Судові витрати

70. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 351, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року скасувати в частині визнання протиправними та скасування наказів відповідача №234/165-18к від 28 листопада 2018 року та №230/165-18к від 26 листопада 2018 року, поновлення на посаді і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ № 234/165-18к від 28 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» у вигляді порушення Присяги державного службовця.

Визнати протиправним та скасувати наказу №230/165-18к від 26 листопада 2018 року про скасування надбавки ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу професійної освіти управління фахової освіти, національного виховання та європейської інтеграції Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації з 29 листопада 2018 року.

Позовні вимоги в частині стягнення з Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітної плати за весь час вимушеного прогулу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді О.В. Калашнікова

М.В. Білак

О.А. Губська