Справа № 160/2842/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року Справа № 160/2842/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником нерухомого майна: телятнику-родилки, електроцеха та свинарника, які використовуються для цілей сільськогосподарської діяльності. Позивач належить до сільськогосподарського товаровиробника, оскільки займається сільськогосподарською діяльністю та має у користуванні землі сільськогосподарського призначення. Таким чином, вказані об`єкти нерухомості, на які нарахований податок, не є об`єктами оподаткування згідно підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідачем 06.04.2020 року надано відзив на позовну заяву.
Так, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області проти позову заперечує та зазначає, що фактичне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості встановлюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному Класифікатором, із використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення. Платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості доцільно звертатись до органу, який реалізує державну політику з питань архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Отже, для ідентифікації об`єктів нерухомого майна як таких, що використовуються платниками податків у сільськогосподарській діяльності, останні повинні звернутись до органу, який реалізує державну політику і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єкта нерухомості до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення та рибного господарства» Класифікатора. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаними позивачем об`єктами нерухомого майна з невідомих причин не закріплено їх цільове призначення.
Відповідно до вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи клопотання представника позивача розглядається в письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 21.05.2003 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 2 203 017 0000 020954. Видами діяльності позивача є: код КВЕД 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів та бульбоплодів; код КВЕД 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; код КВЕД 01.21 Вирощування винограду; Код КВЕД 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; Код КВЕД 01.29 Вирощування інших багаторічних культур; Код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; Код КВЕД 01.45 розведення овець і кіз; Код КВЕД 01.47 Розведення свійської птиці; Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство (основні); Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Згідно інформації, яка наявна у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлових об`єктів нерухомого майна:
- телятника-родилки, загальною площею 1701,5м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- свинарника «А», загальною площею 547,70 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 ;
- електроцеха, загальною площею 118,6 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 .
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 06.03.2020 року № 8700/6/99-00-08/0504-06 скаргу позивача залишено без задоволення.

Незгода позивача з прийнятими податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За змістом підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

У відповідності до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 у редакції, чинній станом у 2018 році, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, податковим законодавством встановлено певні пільги щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, й щодо таких об`єктів оподаткування, як будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Вказана правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18 та від 24.04.2020 року у справі № 540/2206/19.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України , сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

При цьому у статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» надано визнання терміну виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Тобто Податковий кодекс України не містив визнання поняття «сільськогосподарський виробник» для цілей статті 266 ПК України, проте іншим законом було визначено, що виробниками сільськогосподарської продукції також є й фізичні особи-підприємці.

На користь такого висновку свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання вказаного питання, адже на момент прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення норма пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України викладена у наступній редакції, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

У постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18 Верховний Суд зазначає, що застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу ХIV ПК не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: код КВЕД 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів та бульбоплодів; код КВЕД 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; код КВЕД 01.21 Вирощування винограду; Код КВЕД 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; Код КВЕД 01.29 Вирощування інших багаторічних культур; Код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; Код КВЕД 01.45 розведення овець і кіз; Код КВЕД 01.47 Розведення свійської птиці; Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство (основні); Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у користуванні позивача знаходяться земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0018 та :02:003:0017 розташовані на території сільської ради Степнянська, Дніпровський район, Дніпропетровська область з цільовим призначенням земель - для іншого сільськогосподарського призначення.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018/2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17.08.2000 за № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271), включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

В позовній заяві позивач зазначає, що електроцех використовується ним, як складське приміщення в процесі здійснення сільськогосподарської діяльності, поти чого не заперечує відповідач.

Враховуючи сукупність встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, що відповідає видам його діяльності. При цьому об`єкти нерухомості, які належить позивачеві на праві приватної власності і щодо яких відповідачем нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, є будівлями, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому такі будівлі не можуть бути об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №88312 від 12.03.2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольське, 17 А, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 20.03.2019 року № 0-0417, № -0417 та № 53-0417.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 липня 2020 року.

Суддя С.І. Озерянська