Справа № 320/3300/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3300/19 Головуючий у І інстанції - Панова Г.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин Ісламської республіки ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просив:

- визнати бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо розгляду заяви разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», та відсутності рішення - протиправною;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС в м. Києві та Київській області прийняти рішення по заяві разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та оформити довідку про реєстрацію громадянином України.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказував, що 22.11.2018 року він подав заяву до Деснянського РВ ГУДМС України в Київській області про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», разом із всіма необхідними документами передбаченими п.п. 24, 30 Порядку, затвердженого Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» № 215/2001, проте Відповідачем було прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття громадянства, яке, на думку Позивача, прийнято з порушення строку розгляду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо розгляду заяви разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та відсутності рішення.

Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДМС в м. Києві та Київській області прийняти рішення по заяві разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та оформити довідку про реєстрацію громадянином України.

Не погоджуючись із судовим рішенням Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. Києві та Київській області прийняти рішення по заяві разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та оформити довідку про реєстрацію громадянином України, та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в даній частині, а іншу частину рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення в оскаржуваній частині, фактично перебрав на себе дискреційні повноваження Відповідача.

Також Відповідач вказує, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь Позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся Позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Таким чином, на думку Відповідача, належним способом захисту порушеного права Позивача буде зобов`язання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області саме розглянути заяву разом із поданими документами Позивача, з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України", відповідно до вимог чинного законодавства.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Позивача, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема Позивач зазначає, що судом першої було обрано найбільш ефективний спосіб захисту прав Позивача, з метою належного захисту довготривалого порушення, оскільки Відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2018 року ОСОБА_1 , громадянин Ісламської республіки Іран, звернувся до Деснянського районного відділу ГУ ДМС України у м. Києві із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», оскільки його сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Разом з тим, до матеріалів справи про оформлення набуття громадянства України згідно Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, Позивачем були подані наступні документи: заява про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (форма 8, затверджена Наказом МВС України від 16.08.2012 року № 715); зобов`язання про припинення іноземного громадянства (форма 10, затверджена Наказом МВС України від 16.08.2012 року № 715); нотаріально засвідчена копія з перекладом на українську мову паспортного документа громадянина Ісламської Республіки Іран НОМЕР_2, виданий 22.02.2016 року, дійсний до 21.02.2021 року, місце видачі - відділ поліції з питань імміграції та паспортів; нотаріально засвідчена копія з перекладом на українську мову свідоцтва про народження НОМЕР_3, видане 29.03.1983 року управлінням ЗАГС міста Лаврестан, центральний район, поселення Латіфі; копія повторного свідоцтва про народження громадянки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого 14.11.2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (номер витягу 8 від 14.11.2017 року); заяву гр. ОСОБА_3 згоду на проживання ОСОБА_1 від 22.11.2018 року; договір дарування квартири та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139330897 від 27.09.2018 року.

Листом від 19.04.2019 року № Б-594/6/8101-19/8101.4.2/13781-19 ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області на запит Позивача повідомив, що справа ОСОБА_1 30.11.2018 року надійшла до ГУ ДМС України у м. Києві з Деснянського РВ ГУ ДМС України в м. Києві. На підставі пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.2018 року № 732 «Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби» утворене Центральне міжрегіональне ДМС у м. Києві та Київській області через реорганізацію шляхом злиття Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головного управління Державної міграційної служби у Київській області, якому надано повноваження щодо прийняття рішень з питань громадянства.

Разом з тим, Відповідач зазначив, що справа перебуває на розгляді в ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області та відповідно до пункту 95 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006 із змінами) Деснянським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області Аміні М. буде проінформовано про прийняте рішення.

Вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо прийняття рішення про оформлення набуття громадянства, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не було прийнято рішення за результатами розгляду матеріалів справи про набуття громадянства України громадянином Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , відтак суд дійшов висновку, що вимога Позивача про визнання протиправною бездіяльності Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо розгляду заяви разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та відсутності рішення підлягає задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , а також ту обставину, що в ході судового розгляду справи Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про подання Позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не має права набути громадянство України, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою належного захисту прав Позивача, зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС в м. Києві та Київській області прийняти рішення по заяві разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та оформити довідку про реєстрацію громадянином України.

Колегія суддів, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає наступне.

Оскільки, судом першої інстанції визнано бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо розгляду заяви разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та відсутності рішення - протиправною, що не оскаржується Відповідачем, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Тобто, суд не може підміняти державний орган рішення або бездіяльність якого оскаржується, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини обумовлені реалізацією Відповідачем наданих йому повноважень, здійснення яких передбачає обов`язковість прийнятих за його результатами відповідних рішень.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зобов`язання Відповідача оформити довідку про реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України за відсутності прийнятого за наслідками розгляду його заяви рішення буде вважатися втручанням у дисцекреційні повноваження органу, що перебуває поза межами правового поля завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, на думку колегії суддів, належним та достатнім способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. Києві та Київській області розглянути заяву громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та прийняти передбачене чинним законодавством рішення за наслідками її розгляду.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню, з прийняттям нового судового рішення, в цій частині.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - скасувати в частині зобов`язання Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. Києві та Київській області ( ; місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) прийняти рішення по заяві разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та оформити довідку про реєстрацію громадянином України, прийняти у даній частині нове судове рішення.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС в м. Києві та Київській області (; місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) розглянути заяву громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та прийняти передбачене чинним законодавством рішення.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 16.07.2020 року.