Справа № 160/2746/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Справа № 160/2746/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -
ВСТАНОВИВ:
11.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 , від 25.02.2020 року № 73 «Про підсумки проведення службового розслідування» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді "Сувора догана" та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі на суму 589 123, 02 грн.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що п. 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 73 від 25.02.2020 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «сувора догана» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі на суму 589 123, 02 грн. Із зазначеним пунктом наказу позивач не погоджується та зазначає, що до повної матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у випадках, передбачених ч.2 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року, № 160-ІХ, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою. Отже, щоб притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 3 Закон України від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка, за вказаним пунктом, може бути у формі умислу або необережності. З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до повної матеріальної відповідальності. Позивач вважає, що відповідачем не доведено склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою. Як вбачається з акту службового розслідування та оскаржуваного наказу, висновки про заподіяння командиром другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_1 шкоди державі, у сумі 589 123,02 грн., було зроблено відповідачем за наслідками аналізу рапорту від 22.02.2020 року заступника командира другої роти охорони з озброєння лейтенанта ОСОБА_2 та відповідно до довідки - розрахунку заступником командира з тилу начальник тилу капітана ОСОБА_3 та начальника фінансово-економічної служби молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , а також довідки-розрахунку начальника бронетанкової служби старшого лейтенанта ОСОБА_5 та начальника фінансово- економічної служби молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , акту інвентаризації, пояснень, зібраних під час проведення службового розслідування, зокрема, аркуш бесід від 21.02.2020 року з капітаном ОСОБА_1 . Водночас акт службового розслідування не містить жодних посилань на фактичні обставини про те, що перебуваючи на посаді капітан ОСОБА_1 знав про нестачу військового майна, приховував це, нікого не ставлячи до відома та не приймав ніяких рішень щодо поновлення та відшкодування нестач. Матеріали службового розслідування не містять жодних належних та допустимих доказів того, що саме з вини позивача, державі було завдано матеріальні збитки. Крім того, у оскаржуваному наказі та акті службового розслідування згідно з довідками - розрахунками не зазначено, яке саме майно виявлено про нестачу військового майна, яке можна віднести до переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості до постанови Кабінету міністрів України від 02.11.1995 р. № 880. Наказ «Про підсумки проведення службового розслідування» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення від 25.02.2020 року № 13, не містить виклад обставин справи, юридичної кваліфікації дисциплінарного проступку та матеріальної відповідальності. Крім того, позивач зазначає, що відповідач під час службового розслідування та прийняття наказу від 25.02.2020 року № 73, керувався Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, який втратив чинності. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
07.04.2020 року від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 51 від 04.03.2015 року лейтенанта ОСОБА_1 , призначено наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 28 лютого 2015 року № 131 на посаду начальника бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 . 15.04.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника бронетанкової служби, призначено наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.03.2019 року № 46 на посаду командира другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 . Отже, більшу частину своєї військової служби у відповідача позивач провів на посаді начальника бронетанкової служби. Відповідач зазначає, що розмір завданих державі збитків підтверджується довідкою - розрахунком про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , яке рахується за другою ротою охорони (матеріально відповідальна особа: капітан ОСОБА_1 ) станом на 22.02.2020 року на суму 181567,02 грн. та довідкою - розрахунком про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , яке рахується за другою ротою охорони (матеріально відповідальна особа: капітан ОСОБА_1 ) станом на 24.02.2020 року на суму 403330,32 грн. Відповідач вважає, що позивачу було відомо про те, що військове майно відповідача не в комплекті та відсутнє, проте позивач щомісячно особистими рапортами доповідав командиру військової частини НОМЕР_1 , про те що військове майно 2 роти охорони в наявності, чим підривав бойову готовність та вводив командира в оману. Довідкою розрахунком № 2 розміру шкоди, завданої фактом нестачі ПММ в 2-й роті охорони на суму 4225,68 грн., перелічено паливно-мастильні матеріали 2-ї роти охорони на суму 4225,68 грн, які не були своєчасно списані. В письмових поясненнях щодо втрати ПММ позивач вказує, що бойова техніка не використовувалася та не залучалася до бойових дій, щодо втрати військового майна, він зазначав, що вказане у довідках майно було передано на зберігання до військової частини НОМЕР_3 та отримане зі зберігання не було та посилається на накладну № 23 від 22.10.2007 року. Проте військова частина НОМЕР_1 була сформована 10.09.2013 року відповідно до Директиви Міністра Оборони України №Д-322/1/03 від 02.09.2013 року та Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України № Д-9/дск від 10.09.2013 року. Таким чином посилання позивача на накладну 2007 року є хибним та безпідставним. В подальшому позивач відмовився надавати пояснення про, що складено відповідний акт відмови від надання пояснень. Відповідач вважає, що професійна недбалість, безвідповідальність, безконтрольність, своєчасна не доповідь вищому командуванню, укриття достовірної інформації про відсутність військового бойового майна та паливно-мастильних матеріалів 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 призвела до втрати відповідачем матеріальних засобів та бойового майна на загальну суму 589123,02 грн. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
13.04.2020 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що довід відповідача про обставини, які описані в поясненні позивача від 22.02.2020 року, щодо того, що військове майно передано на зберігання до військової частини НОМЕР_3 , проте військова частина НОМЕР_1 була сформована 10.09.2013 року спростовується нарядом № 49/14 від 06.06.2014 року, в якому зазначено, що військова частина НОМЕР_4 Е м. Дніпропетровськ передала військової частині НОМЕР_1 м. Дніпропетровськ військове майно а саме БТР-70 в кількості 21 одиниць, які стоять па обліку військової частини НОМЕР_1 на підставі директиви Міністерства оборони України від 01.07.2013 року № д-322/1/2. Тобто військове майно, яке зазначено в накладної № 23 від 22.10.2007 року, а саме: прибори ТКН-1С в кількості 9 штук, прибори ТПКУ - 2Б в кількості 9 штук; приціли ПП-61 АМ в кількості 9 штук для БТР-70, були на обліку ВЧ А1314Е та надані на зберігання військової частині НОМЕР_3 , що має пряме відношення до військової частині НОМЕР_1 як правонаступника. З огляду на що позивач вважає, що відповідач як правонаступник ВЧ НОМЕР_5 не провів перевірку про належне зберігання військового майна переданого на зберігання ВЧ НОМЕР_3 . Відповідачем не надано доказу про відсутність чи наявність приборів ТКН-1С в кількості 9 штук, прибори ТПКУ - 2Б в кількості 9 штук, приціли ПП-61 АМ в кількості 9 штук у зберігача військової частини НОМЕР_3 . Також позивач зазначає, що з 02 по 13 січня 2020 року офіцерами відділу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_4 , було проведено планову перевірку військової частини НОМЕР_1 з питань організації обліку та списання військового майна, ведення договірної роботи, стану виконання пропозицій аудиту. За результатами перевірки було складено акт від 05.02.2020 року № 214, в розділі 5 Бронетанкова служба, якого втрата матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби не встановлена. Відповідач також безпідставно зазначає, що позивач відмовився надавати пояснення про нестачу паливо-мастильні матеріали, які не були своєчасно списані та в письмових поясненнях позивач пише, що бойова техніка не використовувалася та не залучалася до бойових дій. Це довід відповідача спростовується відповідно до розділу 2.3. акту перевірки від 05.02.2020 року № 214 «Перевірка наявності, якісного стану та умов зберігання матеріально-технічних засобів та запасів» розбіжностей не виявлено. В поясненнях позивача від 22.02.2020 року зазначено, що паливо мастильні матеріали знаходяться у системах, трансмісіях, двигунах, БТР- 70, що має підтвердження відповідно до акту перевірки від 05.02.2020 року № 214. Копії рапортів на 17 аркушах, які наданні відповідачем, де позивач зазначав, що звірку і облік наявності та руху матеріальних засобів другої роти охорони проведено, розбіжностей не виявлено також підтверджують висновки акту перевірки від 05.02.2020 року № 214 внутрішнього контролю планової перевірки військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності нестач ПММ та спростовують висновки відповідача про наявність матеріальної шкоди. На підставі викладеного, вважає свої позовні вимоги доведеними та просить їх задовольнити.
23.04.2020 року від військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позивачем в якості доказів надано до суду наряд № 49/14 від 07.03.2014 року, яким згідно Директиви МОУ військовій частині НОМЕР_2 військовою частиною НОМЕР_5 було передано БТР-70 у кількості 21 шт. БТР -70 передано разом з Формулярами (технічні паспорти на БТР-70). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 240 від 10.12.2014 року «Про введення в стрій бронетанкової техніки військової частини НОМЕР_2 » введено в стрій бронетанкову техніку військової частини АЗ 750 в кількості 11 БТР-70 та призначено відповідального за бронетанкову техніку та утримання в боєздатному стані командира другої роти охорони (саме на цій посаді на момент звільнення перебував позивач). На обліку у військовій частині АЗ 750 вся бронетанкова техніка перебуває на підставі формулярів (документи з комплектації до кожного БТР-70 окремо). Відповідно до цих Формулярів вся бронетанкова техніка 2 роти охорони укомплектована в повному обсязі. Прибори визначені службовим розслідуванням згідно Довідки - розрахунок про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати бронетанкової техніки за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , яке рахується за 2 ротою охорони (матеріально відповідальна особа капітан ОСОБА_1 ) станом на 24.02.2020 року де перелічено 9 ТКН-1С та Довідки - розрахунок про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати бронетанкової техніки за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , яке рахується за 2 ротою охорони (матеріально відповідальна особа капітан ОСОБА_1 ) станом на 22.02.2020 року де перелічено 9 ПП-61 АМ, 9 ТПКУ-2 Б, 1 ТНПО-115 та блок живлення БТ-6-26 закладено в кожний БТР-70 згідно Формулярів, про що зроблено відповідні записи. Таким чином твердження позивача про те що техніка знаходилася на зберіганні у військовій частині НОМЕР_3 є хибним, що підтверджується доданим ним же нарядом № 49/14 від 07.03.2014 року. Крім того, військова частина НОМЕР_1 ніколи не була правонаступником військової частини НОМЕР_3 , так як військова частина НОМЕР_3 розташована у селищі Чекркаському Дніпропетровської області та по цей час функціонує і не реорганізовувалася. Щодо проведення перевірки внутрішнього контролю слід зазначити, що згідно Акта перевірки питань організації обліку та списання військового майна, ведення договірної роботи, стану виконання пропозицій аудиту у військовій частині НОМЕР_1 , проведеної в період з 02 по 13 січня 2020 року офіцерами відділу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_4 від 07.02.2020 року цілями перевірки було встановлено: 1) виконання пропозицій за актами аудиту фінансово-господарської діяльності, стан списання втрат та нестач. 2) оцінити діяльність служб матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 щодо організації обліку та списання військового майна, повноти, достовірності та своєчасності подання звітності (донесень). 3) надати пропозиції щодо, усунення виявлених недоліків і порушень та позитивні сторони діяльності. Тобто, внутрішній контроль не перевіряв наявність та комплектність БТР-70 другої роти охорони та за цілі при проведенні перевірки не ставив. Позивачем у якості доказів надано рапорт начальника бронетанкової служби військової частини НОМЕР_2 в якому йдеться про правильність проведення обліку бронетанкової служби та ведення книг обліку бронетанкового майна, і жодного натяку немає про щось інше. Також позивачем надано у якості доказів акт зняття залишків світлих нафтопродуктів на складі ПММ військової частини НОМЕР_2 станом на 03 січня 2020 року та відомість про визначення світлових нафтопродуктів при знятті залишків на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 станом на 03 січня 2020 року. Проте ці документи неможливо прийняти до уваги, оскільки знаття залишків та облік служби ПММ проводиться на початку кожного місяця, а при прийомі-передачі матеріально відповідальної особи на день проведення та складання акта прийому-передачі де і зазначено відсутнє майно згідно довідки-розрахунку № 2 розміру шкоди, заподіяної фактом нестачі ПММ в 2-й роті охорони. Отже, надані позивачем документи не мають жодного обґрунтування та підтвердження щодо встановлення наявності військового майна, яке було втрачено за час служби капітаном ОСОБА_1 . За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги не доведеними та просить відмовити в їх задоволенні.
29.07.2020 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на заперечення відповідача, в обґрунтування якої зазначено, що відповідач у запереченні зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 2014 року № 250, відповідальний за бронетанкову техніку та утримання в боєздатному стані покласти на командира другої роти охорони. Але вище зазначений наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 2014 року №250 не місить, того що саме капітан ОСОБА_1 є відповідальною особою. Відповідний наказ особисто до нього не доводився, акт прийому бронетанкової техніки на відповідальне чи матеріальне зберігання з ним не складався. Також відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2019 року № 78, який наданий відповідачем до відзиву на позов від 07.04.2020 року, зазначено, що позивача ОСОБА_1 призначено на посаду командира другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 з 15.04.2019 року і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Тобто наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 2014 року № 250, яким визначеного відповідального за бронетанкову техніку та утримання в боєздатному стані командира другої роти охорони не має ніякого відношення до позивача, який має бути відповідальним за бронетанкову техніку. Також відповідач у запереченні на відповідь позивача від 23.04.2020 року, посилається на формуляри з комплектації БТР-70, відповідно до яких бронетанкова техніка другої роти охорони укомплектована в повному обсязі. При цьому позивач особисто не приймав під звіт прибори 9 ТКН-1С, 9ПП-61АМ, 9 ТПКУ-2 Б, 1ТНПО-115 та блок живлення БТ6-26 бронетанкової техніки за номенклатурою бронетанкової служби, на які посилається відповідач у запереченні від 23.04.2020 року. Крім того, в Акті службового розслідування від 25.02.2020 року не визначено, яке само майно бронетанкової техніки за номенклатурою бронетанкової служби втрачено.Також позивач вважає, що відповідачем не спростовано те, що актом планової перевірки військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2020 року № 214 не перевірялось наявність та комплектність БТР-70, оскільки в акті планової перевірки військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2020 року № 214, чітко зазначено: розділу 5, Бронетанкова служба не встановлено, щодо втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби. Рапорт від 11.02.2020 року начальника бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 підтверджує, що перевірка військової частини НОМЕР_1 встановила тільки відсутність картки обліку військового майна та стелажні ярлики. А про втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби не має жодного повідомлення. В запереченні від 23.04.2020 року відповідач зазначає, що доказ як акт зняття залишків світлих нафтопродуктів на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 станом на 03.01.2020 року та відомості визначення світлових нафтопродуктів при зняті залишків на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 станом на 03.01.2020 року не можливо прийняти до так як залишки та облік служби ПММ проводиться на початок кожного місяця, а при прийомі-передачі матеріального відповідального особи на день проведення та складання акту прийому - передачі ,де зазначено відсутнє майно згідно довідки розрахунку № 2 розміру шкоди. За час проходження служби позивачем у військової частини НОМЕР_1 на посаді командира другої роти охорони, були складані рапорти копія на 17 аркушах, які наданні відповідачем, де позивач зазначав, що звірку і облік наявності та руху матеріальних засобів другої роти охорони проведено, розбіжностей не виявлено, що і підтверджується доказами: акт зняття залишків світлих нафтопродуктів на складі ГТММ військової частини НОМЕР_1 станом на 03.01.2020 року; відомість визначення світлових нафтопродуктів при зняті залишків на складі ГТММ військової частини НОМЕР_1 станом на 03.01.2020 року. Також, позивач надавав відповідачу пояснення, що паливо-мастильні матеріали, містяться у бойовій техніці, яка не використовується та не залучалася до бойових дій. Довід відповідача спростовується відповідно до розділу 2.3. акту перевірки від 05.02.2020 року № 214 «Перевірка наявності, якісного стану та умов зберігання матеріально-технічних засобів та запасів» розбіжностей не виявлено. Отже позивач вважає, що відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення його до повної матеріальної відповідальності відповідно до Закону України від 03.10.2019 року № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Щоб притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 3 Закон України від 03.10.2019 року № 160-ІХ, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка, за вказаним пунктом, може бути у формі умислу або необережності. З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до повної матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, позивач вважає, відповідачем не доведено склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою. На підставі викладеного, позивач вважає свої вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 28.02.2015 року № 131 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника бронетанкової служби ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 51 від 04.03.2015 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 прийняв справи та посаду начальника бронетанкової служби та приступив до виконання службових обов`язків з 04.03.2015 року.
Наказом командувача військового оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) № 46 від 27.03.2019 року ОСОБА_1 було призначено на посаду командира другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 78 від 15.04.2019 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 здав справи начальника бронетанкової служби з 14.04.2019 року та прийняв справи і посаду командира другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків з 15.04.2019 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 22.02.2020 року призначено службове розслідування у зв`язку з виявленням недоліків по квартирно-експлуатаційній службі, бронетанковій службі та службі паливно-мастильних матеріалів.
24.02.2020 року за результатами проведеного службового розслідування було складено акт, за висновками якого щодо позивача ОСОБА_1 встановлено наступне.
22.02.2020 року заступник командира другої роти охорони з озброєння лейтенант ОСОБА_2 рапортом від 22.02.2020 року вхідний № 1770 доповів, що під час прийому - передачі посади командира другої роти охорони була виявлена нестача, яка зафіксована актом про прийняття і здавання посади командира другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 , з наданням повного переліку виявленої нестачі.
Відповідно до довідки - розрахунку, щодо вартості шкоди завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою служби ПММ станом на 24.02.2020 року по другій роті охорони військової частини НОМЕР_1 (командир другої роти охорони капітан ОСОБА_7 ), складеної та підписаної заступником командира з тилу начальником тилу капітаном ОСОБА_8 та начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_9 , вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою ПММ командиром другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном Тройніним О. становить - 4225,68 грн.
Відповідно до довідки - розрахунку, щодо вартості шкоди, завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби, станом на 22.02.2020 року по другій роті охорони військової частини НОМЕР_1 (командир другої роти охорони капітан ОСОБА_7 ), складеної та підписаної начальником бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_10 та начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_9 , вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби командиром другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_11 становить 584 897,34 грн.
Таким чином, загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних командиром другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 державі складає 589 123,02 грн.
Під час проведення службового розслідування щодо позивача ОСОБА_1 було встановлено наступні обставини.
В січні 2020 року було проведено інвентаризацію служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 у складі комісії: голова комісії майор ОСОБА_12 , члени комісії старший лейтенант ОСОБА_13 , молодший лейтенант ОСОБА_14 , молодший сержант ОСОБА_15 . За результатами інвентаризації складено акт, який затверджено т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 майором ОСОБА_16 28.01.2020 року. За висновками вказаного акту, служба пального та мастильних матеріалів із завданням по забезпеченню пальним та технічними засобами заходів бойової готовності, бойової підготовки та господарської діяльності в цілому справляється, робота особового складу, служби та відповідальних осіб оцінена як «задовільно».
З письмових пояснень голови та членів комісії стало відомо, що інвентаризація проводилася формально, без визначення наявності та кількості ПММ, перелічених довідкою-розрахунком щодо вартості шкоди, завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою служби ПММ, станом на 24.02.2020 року, по другій роті охорони військової частини НОМЕР_1 , оскільки перелічені паливно-мастильні матеріали отримувалися матеріально відповідальною особою капітаном ОСОБА_11 у 2019 році.
Таким чином, через сумнівні висновки інвентаризаційної комісії, згідно яких не можливо було своєчасно встановити нестачу ПММ, що призвело до матеріальних втрат, чим порушено вимоги пункту 9 Положення Про інвентаризацію майна у Збройних Силах затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 2000 року № 748.
У грудні 2019 року було проведено інвентаризацію майна бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , у складі комісії: голова комісії капітан ОСОБА_17 , члени комісії сержант ОСОБА_18 , старший сержант ОСОБА_19 , солдат ОСОБА_20 . За результатами інвентаризації складено акт, який затверджено т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 майором ОСОБА_16 02.12.2019 року. За висновками вказаного акту, облік майна бронетанкової служби ведеться згідно вимог наказу МОУ від 17.08.2017 року № 440 «Про затвердження інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України». Первинні облікові документи в наявності. Фактична наявність майна бронетанкової служби відповідає обліковим даним, розбіжностей не має. Техніка та майно використовується за призначенням.
Проте такий висновок інвентаризаційної комісії не відповідає дійсності, оскільки було встановлено відсутність деякого майна бронетанкової служби під час прийому - передачі посади командира другої роти охорони.
Перелік такого майна зафіксований в акті про прийняття і здавання посади командира другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2020 року.
З письмових пояснень голови та членів комісії стало відомо, що інвентаризація проводилася формально, без визначення наявності та кількості майна бронетанкової служби, переліченого у довідці розрахунку щодо вартості шкоди завданої держави в наслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби, станом на 24.02.2020 року, по другій роті охорони військової частини НОМЕР_1 , чим порушено вимоги пункту 9 Положення Про інвентаризацію майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 року № 748.
У розділі 3 акту службового розслідування щодо відомостей про осіб, стосовно яких призначено службового розслідування, зазначено, що капітан ОСОБА_1 призначений на посаду командира другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.03.2019 року № 46.
У розділі 4 акту службового розслідування щодо неправомірних дій військовослужбовця та причинного зв`язку між діями військовослужбовця та подією, що трапилась зазначено, що капітан ОСОБА_7 з 04.03.2015 року призначений на посаду начальника бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , потім 27.03.2019 року призначений командиром 2-ї роти охорони військової частини НОМЕР_1 . Весь час, перебуваючи на цих посадах, військовослужбовець знав про нестачу військового майна, приховував це, нікого не ставлячи до відома та не приймав ніяких рішень щодо поновлення та відшкодування нестачі.
Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина капітана ОСОБА_21 встановлена. Від надання письмових пояснень він відмовився, про що складено акт про відмову надавати пояснення від 25.02.2020 року на 1 арк.
За висновками службового розслідування причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення стали: особиста недисциплінованість військовослужбовця, незадовільне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, халатне ставлення несення до військової служби капітана ОСОБА_21 , порушення ним вимог абзацу 2, 6 ст. 11, ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо зобов`язання організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування, ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік, результати огляду техніки записувати до книги огляду перевірки техніки; один раз на місяць звіряти дані ротного обліку, особового складу, також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.
У зв`язку із встановленими під час проведення службового розслідування обставинами було запропоновано за незадовільне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог абзацу 2, 6 статті 11, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накласти на командира другої роти охорони капітана ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - «сувора догана», притягнути до повної матеріальної відповідальності та стягнути нього загальну вартість матеріальних збитків заподіяних державі на загальну суму 589 123,02 грн.
До акту службового розслідування було додано довідку-розрахунок про вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , яке рахується за другою ротою охорони (матеріально відповідальна особа капітан ОСОБА_1 станом на 22.02.2020 року), відповідно до якої визначено перелік втраченого майна, його загальну вартість та розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню матеріально відповідальною особою, а саме: ПП-61АМ (заводський номер 7810С7858), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер Х01РТ9133), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер 7810С7888), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер б/н), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер б/н), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер 7210С7811), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер 7803X3123), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер 401РТ1285), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ПП-61АМ (заводський номер ВС-3364), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 7520,10 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер 62Ж217), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер Н68ЖФ142), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер 52Ж587), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер Ф91ЖФ922), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер 61Ж229), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер К10РТ1023), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер 407РТ6326), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер У05РТ9188), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТПКУ-2Б (заводський номер Р84ЖФ651), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 6861,66 грн., ТНПО-115 (заводський номер б/н ), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 36 314,43 грн., блок живлення БТ-6-26 (заводський номер б/н ), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 15 816,75 грн.
Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, внаслідок втрати переліченого у вказаній довідці майна з урахуванням кратності, становить 181 567,02 грн.
Також до акту службового розслідування було додано довідку-розрахунок про вартість шкоди, завданої державі внаслідок трати бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , яке рахується за другою ротою охорони (матеріально відповідальна особа капітан ОСОБА_1 ) станом на 24.02.2020 року, відповідно до якої визначено перелік втраченого майна, його загальну вартість та розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню матеріально відповідальною особою, а саме: ТКН-1С (заводський номер 4453), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер САЛ2767), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер 3684), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер Е02РТ3905), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер б/н), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер 6168), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер 7603Ю1087), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер Х10РТ4814), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн., ТКН-1С (заводський номер САЛ4225), залишкова вартість з урахуванням кратності становить 44 814,48 грн.
Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, внаслідок втрати переліченого у вказаній довідці майна з урахуванням кратності, становить 403 330,32 грн.
Крім того, до акту службового розслідування було додано довідку-розрахунок № 2, якою визначено розмір шкоди заподіяної фактом нестачі ПММ в другій роті охорони та перелік військового майна, яке було втрачено, а саме: охолоджуюча рідина М-40 (антифріз), одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 10,385, сума з урахуванням кратності 1557,75 грн., ГТЖ-22М одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 5,06, сума з урахуванням кратності 73,47 грн., Олива МГЕ-10А, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, сума з урахуванням кратності 1501,20 грн., Олива І-20В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 12,6, сума з урахуванням кратності 158,37 грн., Олива АУ, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 2, сума з урахуванням кратності 74,76 грн., ТАП 15В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, сума з урахуванням кратності 808,77 грн., Літол-24 одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 1, сума з урахуванням кратності 51,36 грн.
Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, внаслідок втрати переліченого майна служби палива та мастильних матеріалів з урахуванням кратності, становить 4225,68 грн.
Пунктом 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 73 від 25.02.2020 року «Про підсумки проведення службового розслідування» на капітана ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 589 123,02 грн.
Не погодившись із зазначеним пунктом наказу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV; далі за текстом Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV; далі за текстом Дисциплінарний статут), Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року № 1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.
Так, відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Згідно з ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Як передбачено ст.ст.26, ст.27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Додатково правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300; далі за текстом Положення №300), згідно з п.п.3.1.7 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.
Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України була затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017р. №440 (далі за текстом Інструкція №440) і визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.
За визначенням п.2 Інструкції №440 матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.
Отже, приписами Інструкції №440 укладення договору про матеріальну відповідальність працівника передбачено виключно у порядку трудового законодавства, що є очевидно незастосовним відносно військовослужбовця, котрий повинен забезпечувати збереження ввіреного майна у силу ст.11 Статуту внутрішньої служби.
Згідно з ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст.47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608; далі за текстом Порядок №608).
За визначенням п. 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п. 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п. 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п. 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VІ Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ст. 1 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 року № 880 у трикратному розмірі відшкодовуються: за агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо, зокрема за агрегати, запасні частини, інструменти і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування і до апаратури запасні частини, інструменти і приладдя до бронетанкової техніки, приціли (усіх типів), пальне, масла і мастила, спирти і спеціальні рідини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 8 Закону України № 160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч. 2 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч. 5 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч. 6 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Як вже було встановлено судом, під час проведення прийому передачі посади т.в.о. командира другої роти в період з 12.02.2020 року по 21.02.2020 року лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено нестачу військового майна, про що останнім 21.02.2020 року складено рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 .

За вказаним фактом було призначено службове розслідування з метою встановлення ступеня вини, зокрема, командира другої роти охорони (наказ № 69 від 22.02.2020 року).

Під час проведення службового розслідування було виявлено факт нестачі бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби та паливно-мастильних матеріалів, які рахуються за другою ротою охорони та за збереження яких матеріально відповідальною особою був командир другої роти охорони капітан ОСОБА_1 .

З метою встановлення факту передачі втраченого бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби на зберігання ОСОБА_1 судом було досліджено наступні документи.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 250 від 10.12.2014 року «Про введення в стрій бронетанкової техніки військової частини НОМЕР_1 », було введено в стрій бронетанкову техніку ВЧ НОМЕР_1 , а саме до другої роти охорони: БТР-70 № 111, корпус № ЦО3РТ4798, БТР-70 № 112, корпус № Я08ЛТ0547, БТР-70 № 113, корпус № КО3ЛТ7390, БТР-70 № 114, корпус № СО7РТ9013, БТР-70 № 115, корпус № СО6РТ8018, БТР-70 № 116, корпус № Я08ЛТ0544, БТР-70 № 117, корпус № СО5РТ7021, БТР-70 № 118, корпус № СО4РТ6020, БТР-70 № 119, корпус № К11ЛТ2533, БТР-70 № 120, корпус № Я08ЛТ0536, БТР-70 № 121, корпус № ФО6РТ4410.

Відповідальність за вказану бронетанкову техніку та її утримання в боєздатному стані, наказом № 250 від 10.12.2014 року покладено на командира другої роти охорони, яким станом на час виявлення нестачі був ОСОБА_1 (наказ № 78 від 15.04.2019 року).

Факт обізнаності позивача щодо того, що саме він є матеріально відповідальною особою за збереження вказаного військового майна підтверджується інвентаризаційним описом необоротних активів від 29.11.2019 року.

Щодо виявлення факту нестачі військового майна за номенклатурою бронетанкової служби під час службового розслідування ОСОБА_1 було надано пояснення, в яких він зазначив, що прилади ТНВО-2Б кількості 7 шт. та прилад ТКН-1С в кількості 1 шт. знаходяться в коморі другої роти охорони в парку бойових машин в/ч НОМЕР_1 . Також на складі бронетанкового майна знаходяться прилади ТНВО-2Б в кількості 3 шт. По приладам ТКН-1С у кількості 9 шт. вже проводилось службове розслідування, за результатами якого його вже було притягнуто до відповідальності. Лампи ОУ-ВГА-2 у кількості 9 шт. та трубки холодної пристрілки були здані на зберігання до в/ч НОМЕР_3 . Документального підтвердження проте, що дане майно було повернуто зі зберігання не має.

При цьому суд звертає увагу на те, що прилади ТНВО-2Б, Лампи ОУ-ВГА-2 та трубки холодної пристрілки не включені до переліку військового майна, факт нестачі якого виявлено за результатами службового розслідування, вартість вказаного майна не включена до довідок-розрахунків втраченого майна, отже встановлення факту наявності або відсутності вказаного військового майна знаходиться поза межами предмета спору у даній справі.

Суд також критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 , що його вже було притягнуто до матеріальної відповідальності за нестачу приладів ТКН-1С у кількості 9 шт., оскільки наказом командира в/чА3750 № 457 від 26.12.2019 року було скасовано наказ № 410 від 04.12.2019 року «Про призначення службового розслідування».

Дослідивши формуляри на зазначену бронетанкову техніку та довідки-розрахунки, в яких зазначено перелік втраченого військового майна за номенклатурою бронетанковою служби судом встановлено наступне.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер 7810С7858), ТКН-1С (заводський номер 4453), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_6 ), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № С07РТ9013.

Згідно акту технічного стану № 58 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № С07РТ9013 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер 4453), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_6 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер 7810С7858) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер 7810С7858), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер Х01РТ9133), ТКН-1С (заводський номер САЛ2767), ТПКУ-2Б (заводський номер Н68ЖФ142), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № Я08ЛТ0547.

Згідно акту технічного стану № 54 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № Я08ЛТ0547 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_7 ), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_8 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер Х01РТ9133) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер Х01РТ9133), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер 7810С7888), ТКН-1С (заводський номер 3684), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_9 ), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № С05РТ7021.

Згідно акту технічного стану № 53 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № С05РТ7021 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер 3684), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_9 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер 7810С7888) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер 7810С7888), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер 7210С7811), ТКН-1С (заводський номер 6168), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_10 ), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № С06РТ8018.

Згідно акту технічного стану № 60 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № С06РТ8018 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер 6168), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_10 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер 7210С7811) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер 7210С7811), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер 401РТ1285), ТКН-1С (заводський номер Х10РТ4814), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_11 ), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № Ц03РТ4798.

Згідно акту технічного стану № 56 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № Ц03РТ4798 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер Х10РТ4814), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_11 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер 401РТ1285) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер 401РТ1285), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ТКН-1С (заводський номер Е02РТ3905), ТПКУ-2Б (заводський номер Ф91ЖФ922), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № Ф06РТ4410.

Згідно акту технічного стану № 52 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № Ф06РТ4410 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_12 ), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_13 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер 7803Х3123), ТКН-1С (заводський номер 7603Ю1087), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_14 ), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № Я08ЛТ0544.

Згідно акту технічного стану № 51 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № Я08ЛТ0544 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_15 ), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_14 ) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер 7803Х3123) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер 7803Х3123), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер Б/Н), ТКН-1С (заводський номер Б/Н), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № К03ЛТ7390.

Згідно акту технічного стану № 59 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № К03ЛТ7390 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер Б/Н) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер Б/Н) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер Б/Н), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ТКН-1С (заводський номер САЛ4225), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_16 ), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № К11ЛТ2533.

Згідно акту технічного стану № 57 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № К11ЛТ2533 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_17 ), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_16 ),було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна.

Згідно довідки-розрахунку, до втраченого військового майна, відповідальним за збереження якого був позивач, віднесено ПП-61АМ (заводський номер ВС-3364), ТПКУ-2Б (заводський номер Р84ЖФ651), Блок питания БТ-6-26 (заводський номер Б/Н), які згідно формуляра машини було встановлено в БТР-70 № Я08ЛТ0536.

Згідно акту технічного стану № 55 від 15.04.2019 року, ОСОБА_1 було прийнято машину БТР-70 № Я08ЛТ0536 відповідно до комплектності, яка зазначена у формулярі за винятком прицілів та пультів, які знаходяться на зберіганні ВЧ НОМЕР_3 , про що зазначено у вказаному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що втрачене військове майно ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_18 ), Блок питания БТ-6-26 (заводський номер Б/Н) було передано на зберігання ОСОБА_1 та прийнято ним, з урахуванням чого він є відповідальною особою за збереження вказаного майна. При цьому докази приймання/передачі прицілу ПП-61АМ (заводський номер ВС-3364) відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодування вартості ПП-61АМ (заводський номер ВС-3364), оскільки докази приймання ним вказаного майна на зберігання відсутні.

Докази отримання позивачем на зберігання ПП-61АМ (заводський номер б/н) та ТНПО-115 (заводський номер б/н), які зазначені у переліку втраченого майна згідно довідки-розрахунку, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно включено до переліку втраченого військового майна, матеріально відповідальним, за яке був ОСОБА_1 , приціли ПП-61АМ у кількості 9 шт. та ТНПО-115 загальна вартість (яка підлягає відшкодуванню), котрих згідно довідки-розрахунку становить 103 995,33 грн. (36314,43 грн. + 7520,10 х 9 = 103 995,33 грн.).

Крім того, згідно довідки-розрахунку № 2, було визначено розмір шкоди заподіяної ОСОБА_1 , як командиром другої роти охорони, за фактом нестачі ПММ в другій роті охорони та перелік військового майна, яке було втрачено, а саме:

- охолоджуюча рідина М-40 (антифріз), одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 10,385, сума з урахуванням кратності 1557,75 грн.,

- ГТЖ-22М одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 5,06, сума з урахуванням кратності 73,47 грн.,

- Олива МГЕ-10А, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, сума з урахуванням кратності 1501,20 грн.,

- Олива І-20В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 12,6, сума з урахуванням кратності 158,37 грн.,

- Олива АУ, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 2, сума з урахуванням кратності 74,76 грн.,

- ТАП 15В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, сума з урахуванням кратності 808,77 грн.,

- Літол-24 одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 1, сума з урахуванням кратності 51,36 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, внаслідок втрати переліченого майна служби палива та мастильних матеріалів з урахуванням кратності, становить 4225,68 грн.

Щодо виявлення факту нестачі зазначених ПММ під час службового розслідування ОСОБА_1 було надано пояснення, в яких він зазначив, що вказані паливно-мастильні матеріали знаходяться в БТР-70 другої роти охорони, а саме в системах змащення двигунів, гальмівних та системах зчеплення, трансмісіях вказаних БТР. Списання цих паливно-мастильних матеріалів можливо лише у разі експлуатації техніки. Проте, техніка другої роти останні три роки не використовувалась (не залучалась до виконання завдань в зоні проведення ООС, підготовки водіїв).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що вказані паливно-мастильні матеріали регулярно отримувались, проте доказів отримання під звіт вказаних цінностей ним не надано. Обґрунтованого спростування твердження позивача щодо фактичної наявності вказаних ПММ у системах змащення двигунів, гальмівних та системах зчеплення, трансмісіях БТР-70, відповідачем також не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами факт наявності нестачі паливно-мастильних матеріалів у другій роті охорони, а також отримання їх позивачем під звіт, у зв`язку з чим підстави для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у сумі 4 225, 68 грн.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту ч. 3 ст. 3 Закону № 160-ІХ, яким регулюються спірні правовідносини, слідує що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим лише за одночасного дотримання чотирьох умов, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Так, в ході службового розслідування було встановлено факт нестачі військового майна за номенклатурою бронетанкової служби та паливно-мастильних матеріалів (перелік зазначено вище), за збереження яких відповідальною особою був капітан ОСОБА_1 .

Актом службового розслідування було встановлено, що втрата військового майна сталась внаслідок особистої недисциплінованості, незадовільного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, халатного ставлення до несення військової служби капітаном ОСОБА_1 та порушення ним вимог абзацу 2, 6 ст. 11, ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (п. 6 акту).

Щодо неналежного виконання позивачем своїх обов`язків, в акті службового розслідування зазначено, що ним було порушено вимоги ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині зобов`язання організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти , перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік. Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів.

Відповідачем зазначено, що позивач «знав про існування нестачі військового майна, приховував це, нікого не ставлячи до відома та не приймав ніяких рішень щодо поновлення та відшкодування нестачі». За висновками службового розслідування дані обставини встановлюють причинний зв`язок між протиправною поведінкою військовослужбовця і завданою шкодою.

Щодо обставин встановлення вини позивача, в акті службового розслідування (п. 5 акту) лише зазначено, що така вина встановлена.

Аналізуючи наявність підстав для притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності за наведених обставин суд зазначає наступне.

Службовим розслідуванням встановлено факт нестачі бронетанкового майна за номенклатурою бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , а саме: ПП-61АМ (заводський номер 7810С7858), ПП-61АМ (заводський номер Х01РТ9133), ПП-61АМ (заводський номер 7810С7888), ПП-61АМ (заводський номер б/н), ПП-61АМ (заводський номер б/н), ПП-61АМ (заводський номер 7210С7811), ПП-61АМ (заводський номер 7803X3123), ПП-61АМ (заводський номер 401РТ1285), ПП-61АМ (заводський номер ВС-3364), ТПКУ-2Б (заводський номер 62Ж217), ТПКУ-2Б (заводський номер Н68ЖФ142), ТПКУ-2Б (заводський номер 52Ж587), ТПКУ-2Б (заводський номер Ф91ЖФ922), ТПКУ-2Б (заводський номер 61Ж229), ТПКУ-2Б (заводський номер К10РТ1023), ТПКУ-2Б (заводський номер НОМЕР_11 ), ТПКУ-2Б (заводський номер У05РТ9188), ТПКУ-2Б (заводський номер Р84ЖФ651), ТНПО-115 (заводський номер б/н ), блок живлення БТ-6-26 (заводський номер б/н ), ТКН-1С (заводський номер 4453), ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_7 ), ТКН-1С (заводський номер 3684), ТКН-1С (заводський номер Е02РТ3905), ТКН-1С (заводський номер б/н), ТКН-1С (заводський номер 6168), ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_15 ), ТКН-1С (заводський номер Х10РТ4814), ТКН-1С (заводський номер НОМЕР_17 ) та факт нестачі паливно-мастильних матеріалів, а саме: охолоджуюча рідина М-40 (антифріз), одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 10,385, ГТЖ-22М одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 5,06, Олива МГЕ-10А, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, 1501,20 грн., Олива І-20В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 12,6, Олива АУ, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 2, ТАП 15В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, Літол-24 одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 1.

При цьому під час судового розгляду матеріалами справи не підтверджено передачу ОСОБА_1 під звіт наступного військового майна: ПП-61АМ (заводський номер 7810С7858), ПП-61АМ (заводський номер Х01РТ9133), ПП-61АМ (заводський номер 7810С7888), ПП-61АМ (заводський номер б/н), ПП-61АМ (заводський номер б/н), ПП-61АМ (заводський номер 7210С7811), ПП-61АМ (заводський номер 7803X3123), ПП-61АМ (заводський номер 401РТ1285), ПП-61АМ (заводський номер ВС-3364), охолоджуюча рідина М-40 (антифріз), одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 10,385, ГТЖ-22М одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 5,06, Олива МГЕ-10А, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, 1501,20 грн., Олива І-20В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 12,6, Олива АУ, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 2, ТАП 15В, одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 14, Літол-24 одиниця обліку - кг, кількість (об`єм) 1, з урахуванням чого підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності за втрату вказаного майна відсутні.

Щодо втрати іншого майна з вищенаведеного переліку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 дійсно в порушення ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України допустив бездіяльність в частині виконання свого обов`язку, як командира роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік. Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів.

Вказана бездіяльність також підтверджується актом перевірки питань організації обліку та списання військового майна, ведення договірної роботи, стану виконання пропозицій аудиту у в/ч НОМЕР_1 , проведеної за період з 01.01 по 13.01.2020 року, офіцерами відділу внутрішнього контролю в/ч НОМЕР_4 від 05.02.2020 року № 214, за висновками п.п.5.1 п. 5 якого встановлено, що на час перевірки були відсутні Журнал результатів звірки обліку військового майна, картка некомплектності, Книга обліку несправного озброєння та військової техніки, Книга обліку технічного стану акумуляторних батарей, Книга обліку наявності та руху військового майна. Вказані недоліки були виправлені лише в ході вказаної перевірки.

Одночасно з тим, для наявності достатніх підстав для притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності під час службового розслідування відповідачу необхідно було також встановити наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою військовослужбовця і завданою шкодою, а також його вину в завданні такої шкоди.

Проте, ані в акті службового розслідування, ані в оскаржуваному наказі не встановлено причинного зв`язку між бездіяльністю ОСОБА_1 та втратою військового майна згідно вищенаведеного переліку. Відповідачем в акті службового розслідування лише зазначено про те, що позивач «…знав про існування нестачі військового майна, приховував це, нікого не ставлячи до відома та не приймав ніяких рішень щодо поновлення та відшкодування нестачі». Проте жодних доказів обізнаності позивача щодо втрати військового майна або свідомого неповідомлення керівництва про таку втрату, матеріали службового розслідування не містять. Під час судового розгляду справи такі докази також надані не були.

Також з акту службового розслідування не вбачається, якими доказами підтверджується вина саме ОСОБА_1 у втраті військового майна, прямо не встановлено її форму (умисна чи з необережності), при цьому від визначення форми вини, відповідно до приписів ст. 5 та ст. 6 Закону № 160-ІХ, залежить і вид матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена), до якої може бути притягнуто військовослужбовця.

Крім того, відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності, у той час як Законом № 160-ІХ передбачено як підвищену, так повну та обмежену матеріальну відповідальність. І хоча ухвалення відповідного рішення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

В п. 6 акту службового розслідування зазначено, що причиною вчинення правопорушення, серед іншого, є халатне ставлення до несення військової служби капітана ОСОБА_1 . При цьому халатність є одним із видів необережної форми вини (що є підставою для притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності, відповідно до ст. 5 Закону № 160-ІХ), натомість (за приписами ст. 6 Закону № 160-ІХ) умовою притягнення військовослужбовця до повної або підвищеної матеріальної відповідальності є наявність умисних протиправних дій, що призвели до завдання шкоди.

Під час службового розслідування не було встановлено, які саме умисні протиправні дії ОСОБА_1 (враховуючи те, що його притягнуто саме до підвищеної матеріальної відповідальності) призвели до втрати військового майна, факт розкрадання такого майна не досліджувався.

На переконання суду лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності, визначених ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ (наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, вина особи в завданні шкоди) можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

При цьому дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.03.2020 року у справі № 814/2281/16, від 25.06.2020 року у справі № 825/2405/18, від 11.06.2020 року у справі № 1540/4486/18, від 25.03.2020 року у справі № 825/1000/18, від 13.11.2019 року у справі № 620/302/19, від 12.12.2018 року № 813/2751/17.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не надано належних та достатніх доказів наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і фактом нестачі військового майна, а також наявності його вини (у формі умислу) у втраті такого майна.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Взнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 , від 25.02.2020 року № 73 «Про підсумки проведення службового розслідування» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді "Сувора догана" та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі на суму 589 123, 02 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна