Справа № 595/713/20
Суддя: Федорончук В. Б.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/713/20
Провадження 2а/595/22/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Головного управління національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №251289 від 11 травня 2020 року, мотивуючи тим, що постанова була прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки інспектора є несправедливими, необґрунтованими. Із зазначеною постановою не згідний, оскільки згідно постанови інспектора він, 11.05.2020 року, о 13 год. 37 хв., в м.Бучач по вул.Галицькій, керуючи транспортним засобом HYNDAI ACCE NT, д.н.з НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортним засобом в зоні діючого знака «Зупинка стоянка заборонена», чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху. Дані, викладені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки пункт 15.1 Правил дорожнього руху передбачає те, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Подія мала місце у населеному пункті, а саме в межах міста, біля тротуару, з тильної сторони знаку, змісту якого він не знав, оскільки з тильної сторони знаку не бачив. Для населених пунктів передбачено п.15.3 Правил дорожнього руху, в якому зазначено, що «у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяється на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1…» . Дорога, на якій він здійснив зупинку є саме такою дорогою. Відповідно до пункту 8.2-1 ПДР дорожні знаки повинні розміщуватись таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше як 100 метрів за напрямком руху та розміщеними не вище 6 метрів над рівнем проїзної частини. Він Правил дорожнього руху України не порушував, тому просить постанову скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав суду відзив, згідно якого позовні вимоги заперечив. Із відзиву на адміністративний позов вбачається, що 11.05.2020 року, близько о 13 год. 40 хв., в м.Бучач по вул.Галицькій, працівниками поліції було виявлено автомобіль «Hyundai» , д.н.з. НОМЕР_1 підкеруванням ОСОБА_1 , яким було здійснено зупинку з порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».Даний факт являється порушення п.8.4.в Правил дорожнього руху яким передбачено, що знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю», що керуютьмотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявностідокументів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності). Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими ча іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.Посилання позивача на норми п. 15.3 ПДР є абсолютно безпідставними в зв`язку із тим, що позивач випускає з уваги норми п. 15.1 ПДР, в якому чітко зазначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Оскільки дорожнім знаком було заборонено зупину в місці виявлення позивача, то жодним чином не можна стверджувати, що дане місце відведене для стоянки чи зупинки автомобілів. Внаслідок порушення вимог вказаного знаку та норм ПДР поліцейським, а саме інспектором СРПП №2 Бучацького ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Кричківською М., було винесено постанову серії БАА №251289 від 11 травня 2020 року за ч.1 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно постанови серії БАА №251289, винесеної 11.05.2020 року інспектором Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Кричківською М., ОСОБА_1 , 11.05.2020 року, о 13 год. 37 хв., в м.Бучач по вул.Галицькій, керуючи транспортним засобом HYNDAI ACCE NT, д.н.з НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортним засобом в зоні діючого знака «Зупинка стоянка заборонена», чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем не надані суду докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що у справі немає доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 6-9,73,77,78,242-246,250,286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії БАА №251289 від 11 травня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 420 гривень 40 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний суд.

Суддя: В. Б. Федорончук