Справа № 640/19369/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Київ № 640/19369/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро»

до 1. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві,

2. Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 09 серпня 2019 року № 1249720/35918573, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро» (далі - позивач, Товариство, ТОВ «ВВ Агро») звернулося до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач 1, ГУ ДФС у м. Києві) та до Державної податкової служби України з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 09 серпня 2019 року №1249720/35918573 щодо відмови у реєстрації Єдиному реєстрі податкової накладної №18 від 18 січня 2019 року на загальну суму 228 124,08 грн., сума податку на додану вартість 38 020,68 грн., отримувач - ТОВ «Полісся Агро Корм» та зобов`язання відповідачів до вчинення відповідних дії щодо реєстрації зазначеної податкової накладної.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що 18 січня 2019 року Товариством подано для реєстрації податкову накладну №18 на загальну суму 228 124,08 грн., сума податку на додану вартість 38 020,68 грн., проте реєстрація податкової накладної була зупинена, про що направлено квитанцію №1 від 14 лютого 2019 року, у якій як підставу зазначено: відповідно до пункту 201,16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 18 січня 2019 року №18 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пояснення та документи були надані позивачем через систему електронного документообігу, проте оскаржуваним рішенням Комісія відмовила у реєстрації податкової накладної в реєстрі.

Таке рішення позивач вважає протиправним, стверджує, що Комісією не вказано під який критерій ризиковості підпадають операції ТОВ «ВВ Агро», не зазначено конкретної причини відмови за умов подання усіх необхідних документів у розпорядження відповідача. Окрім того, позивач вважає оскаржуване рішення невмотивованим, таким, що безпідставно обмежує платника податку на додану вартість у праві віднесення сплачених сум податку до складу податкового кредиту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, визначених ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року, відкрито провадження у справі, визначено провадити судовий розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та наявні докази, а також роз`яснено, що позовні матеріали слід отримати безпосередньо у приміщенні суду.

Відповідачами 24 грудня 2019 року до суду подані відзиви на позовну заяву тотожного змісту, з яких вбачаються роз`яснення положень чинного законодавства щодо порядку зупинення реєстрації податкових накладних та розгляду питань щодо реєстрації або відмови у реєстрації податкових накладних. Пояснень щодо фактичних обставин, про які йдеться у позові, відповідачами не наведено.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи з урахуванням наявних у справі матеріалів та ухвалює рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ТОВ «ВВ Агро» є господарським товариством, що має такі види діяльності: код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. В рамках зазначених напрямків діяльності Товариством здійснюється діяльність щодо вирощування та оптового продажу зернових та олійних культур.

Відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачем складено податкову накладну №18 від 18 січня 2019 року на загальну суму 228 124,08 грн., сума податку на додану вартість 38 020,68 грн. та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, через що через систему електронного документообігу «М.Е.Doc» на електронну адресу позивача надійшли квитанції, у яких, зокрема, зазначено, що податкові накладні прийнято, проте їх реєстрацію зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надалі, позивач відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, пунктів 14,15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117) подано через систему електронного документообігу «М.Е.Doc» до Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, повідомлення щодо подачі документів на підтвердження реальності здійснення операцій по відмовним ПК/ПН J1312601 з письмовими поясненнями, а також документи довільного формату, що підтверджують реальність здійснення операцій по зупиненій податковій накладній, зокрема, стосовно продажу сої.

До повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/розрахунків коригування, реєстрацію якої зупинено (податкова накладна №18 від 18 січня 2019 року), Товариством надано:

- Договір №2509-1 від 25 вересня 2018 року;

- Додаткову угоду №1 від 02 січня 2019 року до Договору №2509-1;

- Специфікація №1 від 25 вересня 2018 року до Договору №2509-1;

- Видаткову накладну №17 від 18 січня 2019 року.

Поданий пакет документів відповідав переліку документів, визначеному пунктом 14 Порядку №117.

За результатами розгляду поданих документів Комісією прийнято оскаржуване рішення від 09 серпня 2019 року, відповідно до якого відмовлено в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, причиною зазначено не надання платником податків копій документів.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктами а) та б) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податків, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 201.16 статті 206 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 затверджено порядки зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, серед яких:

- Порядок зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації;

- Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такі реєстрації.

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних ПН/РК, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу ПН/РК відповідають критеріям ризиковості здійснення операцій, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється (пункт 7 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Відповідно до пункту 13 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних у квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК, серед іншого зазначається:

- порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з ДКПП, зазначені у ПН/РК, реєстрація яких зупинена;

- критерій ризиковості платника податку та/або критерії ризиковості здійснення операцій, на підставі яких зупинено реєстрацію ПН/РК в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

У квитанціях за інформацією позивача міститься лише посилання на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, за яким визначено сім підстав, за наявності яких комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та ОВПП ДФСУ можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків. При цьому, під який саме з семи критеріїв ризиковості підпадає позивач та здійснені господарські операції, з квитанції не вбачається, та створює умови не визначеності контролюючим органом конкретних та зрозумілих підстав для зупинення реєстрації податкової накладної.

Окрім того, підставами для відмови у реєстрації податкових накладних стали неподання платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актів прийому-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів, банківських відписок з особових рахунків.

Водночас, як вже досліджувалося судом раніше, позивачем подано первинні документи по господарських операціях з постачання товарів в рамках укладеного Договору №2509-1 від 25 вересня 2018 року та Додаткової угоди №1 від 02 січня 2019 року до Договору №2509-1.

Із зазначених документів вбачається, що відповідно до умов Договору ТОВ «ВВ Агро» зобов`язується передати у встановлений термін товар у власність ТОВ «Полісся Агро Корм», а останнє зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору. Товаром визначено сільськогосподарську продукцію українського походження та/або продукт її переробки. Найменування, асортимент, кількість, вартість товару та інші умови поставки визначено Сторонами у додаткових угодах або Специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за товар здійснюється ТОВ «Полісся Агро Корм» шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «ВВ Агро», яке є платником ПДВ, зобов`язується зареєструвати податкову накладну на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 201.1 Податкового кодексу України. Оплата 80% від вартості товару здійснюється Покупцем після фактичного отримання товару та підписання сторонами видаткової накладної та/або акту приймання-передачі товару, 20% вартості товару перераховується на розрахунковий рахунок Постачальника після реєстрації податкової накладної.

Отже, 18 січня 2019 року відповідно до умов Договору ТОВ «ВВ Агро» поставило ТОВ «Полісся Агро Корм» 21,32 тони сої загальною вартістю 228 124,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №17 від 18 січня 2019 року, виписало та подало на реєстрацію податкову накладну №18 від 18 січня 2019 року на зазначену суму, сума податку на додану вартість 38 020,68 грн.

Вказані документи, копії яких надані до матеріалів справи, свідчать про здійснення ТОВ «ВВ Агро» реальної господарської операції, наявність підстав для складення та реєстрації податкової накладної №18 від 18 січня 2019 року для покупця ТОВ «Полісся Агро Корм».

За таких обставин відповідач, зупиняючи реєстрацію податкової накладної, мав би чітко вказати якому саме з критеріїв не відповідає платник податку та вказати конкретний перелік документів, які необхідно подати позивачу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, проте не вчинив таких дій.

Отже, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які підтверджують проведення реальної господарської операції між позивачем та іншим товариством - «Полісся Агро Корм», а також на те, що достатні документи були надані для дослідження відповідачу, суд не вбачає обґрунтованих та достатніх підстав для відмови у реєстрації податкової накладної.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з положеннями пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи є Державна фіскальна служба України.

Отже, ДФСУ є органом, який забезпечує ведення Єдиного реєстру податкових накладних та забезпечує реєстрацію податкових накладних.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 09 серпня 2019 року №1249720/35918573 щодо відмови у реєстрації Єдиному реєстрі податкової накладної №18 від 18 січня 2019 року на загальну суму 228 124,08 грн., сума податку на додану вартість 38 020,68 грн., то для відновлення порушених прав позивача суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену позивачем податкову накладну №18 від 18 січня 2019 року.

Окрім іншого суд вважає за доцільне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Як зазначено у параграфі 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» ‹…Суд підкреслює особливу важливість принципу «добросовісної влади». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб…?. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок… і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси… Принцип «добросовісної влади» як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення «Москаль проти Польщі»)… Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються…›

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 09 серпня 2019 року №1249720/35918573 щодо відмови у реєстрації Єдиному реєстрі податкової накладної №18 від 18 січня 2019 року на загальну суму 228 124,08 грн., сума податку на додану вартість 38 020,68 грн., не відповідає вищезазначеним вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо вимог про прийняття рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За таких обставин, з урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведеність достатніми та переконливими доказами, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Оскільки позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро» не є суб`єктом владних повноважень та позиваючись до суду загалом сплатило 3 842,00 грн. судового збору згідно з платіжними дорученнями №212 від 07 жовтня 2019 року та №224 від 31 жовтня 2019 року, зазначена сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь Товариства.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 09 серпня 2019 року № 1249720/35918573, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1249720/35918573 від 09 серпня 2019 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро» судові витрати у розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.)

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро», адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 9-А, , тел.: .

Відповідач 1: Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві, адреса: 04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, , тел. +05, електронна пошта: .

Відповідач 2: Державна податкова служба України, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда