Справа № 320/6729/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6729/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року (розглянута в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Державної податкової служби України, третя особа: Головне управління ДПС у Київській області про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати незаконною бездіяльність Державної податкової служби України, яка полягає у невнесенні на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили 12.03.2019, до реєстру платників податку на додану вартість зміни щодо скасування анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка», що відбулось за рішенням Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299; зобов`язати Державну податкову службу України внести на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили 12.03.2019, до реєстру платників податку на додану вартість зміни щодо скасування анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка», що відбулось за рішенням Києво - Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299, зі збереженням у системі електронного адміністрування ПДВ показника залишку коштів 48850 грн. суми ПДВ, на яку це товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також зі збереженням в обліковій картці цього товариства як платника податків від`ємного значення сум ПДВ за результатами діяльності у звітних періодах до листопада 2016 року включно у розмірі 277762 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.12.2016 Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» у зв`язку з тим, що позивачем не було подано податкову звітність з ПДВ протягом останніх 12 календарних місяців. Позивач стверджує, що зазначене рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» було оскаржене ним в судовому порядку та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили 12.03.2019, воно було скасовано.

Разом з тим, позивач стверджує, що рішення суду у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили 12.03.2019, не спричинило жодних позитивних правових наслідків для товариства, і станом на день звернення до суду з даним позовом зміни до реєстру платників податку на додану вартість щодо позивача не внесені, запис про відміну анулювання реєстрації позивача платником ПДВ у цьому реєстрі не вчинений, у зв`язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено: визнано незаконною бездіяльність Державної податкової служби України щодо невнесення на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили, до реєстру платників податку на додану вартість зміни щодо скасування анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка», зобов`язано Державну податкову службу України внести на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили, до реєстру платників податку на додану вартість зміни щодо скасування анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка», що відбулось за рішенням Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299, зі збереженням у системі електронного адміністрування ПДВ показника залишку коштів 48850 грн. суми ПДВ, на яку це товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також зі збереженням в обліковій картці цього товариства як платника податків від`ємного значення сум ПДВ за результатами діяльності у звітних періодах до листопада 2016 року включно у розмірі 277 762 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» (ідентифікаційний код 33077997, місцезнаходження: 08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Територія технікуму, буд. 16) зареєстроване в якості юридичної особи 03.08.2004, що підтверджується даними, наведеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого наявна в матеріалах справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» було зареєстроване платником податку на додану вартість за індивідуальним податковим номером 35, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №13854392, виданого 21.11.2005.

Також, судом першої інстанції встановлено, що станом на 16.12.2016 у системі електронного адміністрування ПДВ показника залишку коштів ТОВ «Аніка» обліковувалось 48850 грн. суми ПДВ, на яку це товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також в обліковій картці цього товариства як платника податків обліковувалось від`ємне значення сум ПДВ за результатами діяльності у звітних періодах до листопада 2016 року включно у розмірі 277762 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2016 Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» (), зареєстроване за №10066/10/10-13-12-01, яке складено, як зазначено у змісті вказаного рішення, комісією, створеною відповідно до наказу Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 06.12.2016 №613, та підписано головою комісії Рижиковим А.І., заступником голови комісії Дмитрієвим І.В. та членами комісії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Підпис члена комісії ОСОБА_7 у тексті рішення відсутній.

Як вбачається зі змісту вищевказаного рішення, комісією встановлено, що платник зареєстрований як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає до органу державної податкової інспекції декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, що підтверджено довідкою щодо аналізу показників податкової звітності за період листопад 2015 року - жовтень 2016 року від 16.12.2016 №299/10-13-12-01/33077997.

Також комісією встановлено, що платник не подає до органу державної податкової інспекції декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту за період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року.

Комісія дійшла висновку, що перелічені документи є підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, у зв`язку з тим, що ТОВ «Аніка» протягом 12 послідовних податкових місяців не подає до органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, та відповідно до абзацу «г» п. 184.1. ст. 184 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ.

Також у рішенні зазначено, що платник податку зобов`язаний повернути податковому органу Свідоцтво/Спеціальне свідоцтво та всі його засвідчені копії разом із супровідним листом протягом двадцяти календарних днів від дня прийняття рішення про анулювання.

У вказаному рішенні зазначено, що датою анулювання реєстрації є 16.12.2016.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, не погоджуючись з прийняттям вказаного рішення, звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Київській області, за результатами розгляду якої Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення від 24.02.2017 №956/10/10-36-12-02, яким рішення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №299 по анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Аніка» від 16.12.2016 №10066/10/10-13-12-01 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

В подальшому позивач звернувся зі скаргою на правовий акт індивідуальної дії вих.№128/04-17 від 03.04.2017 до Державної фіскальної служби України, у якій просив скасувати повністю рішення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №299 по анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Аніка» від 16.12.2016 №10066/10/10-13-12-01 та рішення Головного управління ДФС у Київській області від 24.02.2017 №956/10-10-36-12-02 про результати розгляду скарги та вважати ТОВ «Аніка» зареєстрованим платником ПДВ з 02.06.2006 відповідно до свідоцтва №13854392 про реєстрацію платника податку на додану вартість, виданого 02.06.2016.

З матеріалів справи вбачається, що Державна фіскальна служба України рішенням від 25.04.2017 №888/16/99-99-12-03-01-15 продовжила строк розгляду скарги ТОВ «Аніка» до 01.06.2017 включно.

22.05.2017 Державною фіскальною службою України було прийнято рішення «Про розгляд скарги» №10822/6/99-99-12-03-01-15, яким рішення ГУ ДФС у Київській області від 24.02.2017 №956/10/10-36-12-02 залишено без змін, а скаргу ТОВ «Аніка» - без задоволення.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області рішення №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» (), позивач звернувся до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17 визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2018 апеляційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії - повернуто скаржнику.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Києво-Святошинської об`єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року.

Отже, наведене свідчить, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17 набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» звернулось до Державної фіскальної служби України із заявою від 11.04.2019 вих. №84/04-189, в якій просило відновити у Реєстрі платників податку на додану вартість запис про реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» платником ПДВ.

Листом від 20.06.2019 №28447/6/99-99-12-03-01-15 Державна фіскальна служба України повідомила позивача, що питання виконання судового рішення у справі №810/2420/17 здійснюється в порядку, визначеному ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, внаслідок не внесення податковим органом відповідних змін до реєстру платників податку на додану вартість, та не вчинення запису про відміну анулювання реєстрації товариства платником ПДВ у цьому реєстрі на виконання судового рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Питання процедури анулювання реєстрації платника податку на додану вартість визначено у розділі V Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, станом на день прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ від 16.12.2016 №299) та Положенні про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130 (далі-Положення №1130, в редакцій чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Пунктом 184.2 статті 184 ПК України передбачено, що анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті «а» пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах «б»-»з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

За змістом пункту 5.5 розділу V Положення №1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти «б» - «з» пункту 5.1 цього розділу). Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Згідно з пунктом 5.6 розділу V Положення №1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою №6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

Отже, анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України можливе за таких обставин: неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Такі обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з податку на додану вартість, так і довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права висловлений Верховним Судом під час розгляду подібної справи, постанова від 05.11.2018 (справа №820/2294/16).

Колегія суддів звертає увагу на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Аніка» надсилались на адресу ДПІ податкова звітність, а саме податкові декларації з ПДВ з додатками № 2, 3, 4, 5 та викладеними доповненнями до податкових декларацій з ПДВ за звітні періоди листопад 2015 року - жовтень 2016 року, які були отримані уповноваженою особою ДПІ.

Вказана обставина підтверджується рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, яке набрало законної сили.

Крім того, вказаним рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17 встановлено, що Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було необґрунтовано прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №299 від 16.12.2016 з підстав, передбачених пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим суд визнав протиправним та скасував рішення Києво - Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №299 від 16.12.2016 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Аніка».

Щодо посилання позивача на те, що податковий орган проявляє незаконну бездіяльність щодо не внесення до реєстру платників податку на додану вартість змін про скасування анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка», що відбулось за рішенням Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299, зі збереженням у системі електронного адміністрування ПДВ показника залишку коштів 48 850 грн. суми ПДВ, на яку це товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також зі збереженням в обліковій картці цього товариства як платника податків від`ємного значення сум ПДВ за результатами діяльності у звітних періодах до листопада 2016 року включно у розмірі 277 762 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, вирішення публічно-правового спору пов`язується з оцінкою судом законності підстав, на які посилається суб`єкт владних повноважень в рішенні, яким позивачу відмовлено у задоволенні його вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові 17.04.2019 в адміністративній справі № 820/11641/15, 31.07.2018 в адміністративній справі № 809/719/17, 24.01.2019 в адміністративній справі № 821/1697/17, 12.02.2019 в адміністративній справі № 815/6731/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 в адміністративній справі № П/9901/101/18.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано роз`яснення, що викладені у пункті 41 висновку № 11 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких Європейський Суд неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 в адміністративній справі № 826/17907/17, 12.02.2019 в адміністративній справі № 823/1089/18 та 27.02.2019 в адміністративній справі № 809/721/18.

Під час розгляду даної справи встановлено, що 16.12.2016 Києво - Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято рішення №299 про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» платником податку на додану вартість.

Отримавши наведене вище рішення, позивач скористався наданим йому статтею 56 Податкового кодексу України правом на його оскарження в судовому порядку.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17 визнано протиправним та скасовано рішення Києво - Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2018 апеляційну скаргу Києво - Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Києво - Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії - повернуто скаржнику.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Києво-Святошинської об`єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року.

Отже, наведене свідчить, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17 набрало законної сили.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із ст.19-2 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в частині забезпечення формування та реалізації податкової та митної політики виконує такі функції: здійснює координацію діяльності контролюючих органів; затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до компетенції контролюючих органів; прогнозує, аналізує надходження податків, зборів, платежів, визначених Податковим та Митним кодексами України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», джерела податкових надходжень, вивчає вплив макроекономічних показників, законодавства, угод про вступ до міжнародних організацій, інших міжнародних договорів України на надходження податків, зборів, платежів, надає пропозиції щодо збільшення їх обсягу та зменшення втрат бюджету; узагальнює практику застосування законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, розробляє проекти нормативно-правових актів; видає узагальнюючі податкові консультації відповідно до цього Кодексу; виконує інші функції, передбачені законом.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно із пп.36 п.4 Положення ДФС відповідно до покладених на неї завдань здійснює в межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення реєстрів, банків та баз даних, а також забезпечує ведення реєстру страхувальників єдиного внеску.

Абзацом 1 п.2.3 Положення №1130 визначено, що формування та ведення реєстру платників податку на додану вартість здійснює Державна фіскальна служба України.

Отже, ведення реєстру платників податку на додану вартість належить виключно до повноважень Державної фіскальної служби України, правонаступником якої є Державна податкова служба України.

Відповідно до абз.3 п.5.10 Положення №1130 підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

Таким чином, необхідною передумовою для внесення контролюючим органом до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації є отримання належним чином завіреної копії судового рішення, яким скасовано рішення відповідного податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ або рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації платника ПДВ.

Аналогічна позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України в від 15.06.2017 (справа №812/1637/15) та від 10.11.2016 (справа №826/26203/15).

Таким чином, внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації платника податку на додану вартість здійснюється на підставі рішення суду, яким скасовано рішення відповідного податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ, що набрало законної сили.

Окрім зазначеного встановлено, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17 набрало законної сили, а відтак податковим органом протиправно не внесено до реєстру платників податку на додану вартість зміни щодо скасування анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка».

Щодо інших позовних вимог, колегія судів зазначає наступне.

Так, вони є похідними від вимоги про визнання незаконною бездіяльності та про внесення до реєстру платників податку на додану вартість змін щодо скасування анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка», що відбулось за рішенням Києво - Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299, а отже є такими що підлягають задоволенню.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання колегії суддів, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Цією ж статтею передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, з огляду на те, що відповідачем проігноровано вимоги ухвали суду від 10.12.2019 та не надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль