Справа № 420/7625/19
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Одеса Справа №420/7625/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А.

за участі : секретаря Ягенської К.О.,позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання протиправними та нечинними рішень,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Савраньскої селищної ради Одеської області про визнання протиправними та нечинними рішень відповідача №57-7 від 25.01.2016 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань» та №545-7 від 31.08.2017 року «Про внесення доповнень до рішення сесії №57-7 від 25.01.2016 року».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що рішенням №545 від 31.08.2017 року внесенні зміни до рішення №57 від 25.01.2016 року, якими затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань та визначено, що питання розміщення тимчасових споруд спочатку розглядається погоджувальною комісією та за результатами розгляду вирішується питання щодо передачі на сесію селищної ради, що суперечить приписам наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що погоджувальна комісія з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань діє в межах повноважень та на підставі Порядку № 57-VII, який прийнятий згідно приписів чинного законодавства.

Ухвалою суду від 21.12.2019 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року позов залишено без розгляду.

18 травня 2020 року Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду ухвалу суду від 03.03.2020 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року справу №420/7625/19 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

Також ухвалою суду від 09.06.2020 року зобов`язано Савранську селищну раду Одеської області у строк до 20 червня 2020 року опублікувати оголошення про розгляд справи №420/7625/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання протиправними та нечинними рішень відповідача №57-7 від 25.01.2016 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань» та №545-7 від 31.08.2017 року «Про внесення доповнень до рішення сесії №57-7 від 25.01.2016 року», у виданні, в якому оскаржуваний у цій справі акт був або мав бути офіційно оприлюдненій, із зазначенням в такому оголошенні вимог позивача щодо оскаржуваного акту, його реквізитів, дати, часу і місця судового розгляду адміністративної справи, що відбудеться у приміщені Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, в залі судових засідань №28, 02 липня 2020 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 02.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Дослідивши адміністративний позов, відзив Савраньскої селищної ради Одеської області, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою реєстрації якого є 03.10.2017 року за номером 2 001987 (т.1 а.с.181-182).

Судом встановлено, що позивач 03.04.2017 року звернувся до відповідача з приводу надання йому дозволу на розміщення торгівельного павільйону (ларьок) розміром 3*7,5 м на в`їзді до ринку, біля ларька хлібопродуктів для ведення підприємницької діяльності, проте 08.11.2017 року комісією з питань агропромислового розвитку, земельної реформи, екології та раціонального природокористування Савраньскої селищної ради у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено (т.1 а.с.а.с.153,154).

Підставою для розгляду його заяви вказаною комісією стало прийняття відповідачем Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань.

Так, судом встановлено, що 25.01.2016 року Савранська селищна рада Одеської області рішенням №57-VII Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань затвердила Порядок розміщення тимчасових споруд (далі ТС) та встановлення особистого строкового сервітуту на розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності в селищі Саврань (т.1 а.с.35-36).

В наступному 31.08.2017 року Савранською селищною радою Одеської області прийнято рішення №545-VII Про внесення доповнень до рішення сесії №57-VII від 25.01.2016 року «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань», яким вирішила:

1. Доповнити пунктом 2 Рішення 57-VII від 25.01.2016 року «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань» з таким текстом: Затвердити склад погоджувальної комісії з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань.

2. Доповнити пунктом 3 Рішення 57-VII від 25.01.2016 року «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань» з таким текстом: Затвердити Положення про погоджувальну комісію з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань.

3. В подальшому у Рішенні 57-VII від 25.01.2016 року все за текстом.

4. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійні комісії з питань бюджету, фінансово-економічних питань, ринкових відносин та інвестиційної діяльності, соціально-економічного розвитку, промисловості, будівництва, ЖКГ, зв`язку, освіти, охорони здоров`я та культури та з питань агропромислового розвитку, земельної реформи, екології та раціонального природокористування (т.1 а.с.43).

Судом встановлено, що згідно п.1.1 Положення про погоджувальну комісію з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань (додаток 3) до рішення Савранської селищної ради від 31.08.2017 року №545-VII зазначено, що основними завданнями погоджувальної комісії з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є прийняття погоджених рішень рекомендаційного характеру щодо можливості використання земельної ділянки для розміщення тимчасових споруд (т.1 а.с.43-45)

Відповідно до п.1.5 вказаного Положення розгляду комісією підлягають заяви СПД щодо бажаного місця розташування тимчасової споруди.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року №5203-VI державна політика у сфері надання адміністративних послуг базується на принципах: 1) верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) стабільності; 3) рівності перед законом; 4) відкритості та прозорості; 5) оперативності та своєчасності; 6) доступності інформації про надання адміністративних послуг; 7) захищеності персональних даних; 8) раціональної мінімізації кількості документів та процедурних дій, що вимагаються для отримання адміністративних послуг; 9) неупередженості та справедливості; 10) доступності та зручності для суб`єктів звернень.

Спеціальним законом, який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон України № 280/97-ВР).

Статтею 2 Закону України № 280/97-ВР, встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 10 Закону України № 280/97-ВР ради - це представницькі органи місцевого самоврядування.

Згідно статті 25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 22 статті 26 Закону України № 280/97-ВР, до компетенції місцевих рад належить вирішення відповідно до закону питань затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.

Положеннями статті 11 Закону України № 280/97-ВР, визначено виконавчі органи рад, відповідної до пунктів якої Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Судом встановлено, що в складі Савранської селищної ради відсутній орган з питань містобудування та архітектури.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (ч.4 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

На виконання ч.4 статті 28 Закону №3038-VI Наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (надалі - Порядок Наказу № 244).

Порядок Наказу №244 визначає механізм розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) для провадження підприємницької діяльності.

Також правила та процедуру розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в смт Саврань відповідач визначив в Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в смт Саврань, затвердженому рішенням сесії Савранської селищної ради № 57 - VІІ від 25.01. 2016 р. (далі - Порядок №57-VІІ).

Разом з тим, у п.2.2 Порядку Наказу №244 передбачено що замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації з відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

В той час як у п.2.2 Порядку №57-VІІ відсутні слова «відповідного», «районної державної адміністрації» та зазначено, що замовник, який має намір встановити ТС, звертається до виконавчого органу селищної ради, із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Далі, якщо слідувати приписам Порядку Наказу №244, останній в п.2.4 унормовує, що відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схеми розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (п.2.4).

Тобто Порядок Наказу №244 визначає, що орган з питань архітектури який вирішує питання розміщення ТС може створюватися як у складі виконавчого органу місцевого самоврядування так/або в районній державній адміністрації.

Порядок № 57-VІІ дублює наведені приписи, однак в іншій редакції, так у пункті 2.4 Порядку Наказу №244, зазначено, що відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначається органом з питань містобудування та архітектури районної державної адміністрації протягом п`ятнадцяти робочих днів, тоді як Порядок Наказу №244 в п.2.4 унормовує, що у разі відсутності у складі відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради органу з питань містобудування та архітектури відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначає орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації за територіальною належністю. У такому випадку строк розгляду заяви становить п`ятнадцять робочих днів.

Аналізуючи п.2.4 вказаних порядків суд також зазначає, що порядок №57-VII виключає слово «відповідний», тобто фактично підміною понять Савранська селищна рада створила орган не передбачений Порядком Наказом №244 в особі погоджувальної комісії з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, якому передала функцією розглядати заяви щодо розміщення ТС та давати свої висновки, що не відповідає правовому акті вищої юридичної сили, а саме порядку №244.

Понад те, обидва Порядки у п. 2.5. встановлюють, що про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

Таким чином, відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів (Порядку Наказу №244 та Порядку № 57 - VІІ) питання щодо розташування ТС вирішують органи з питань містобудування та архітектури, які в свою чергу відсутні у складі Савранської селищної ради Одеської області, більш того як зазначено відповідачем комплексної схеми ТС на території смт. Саврань також не існує.

Відповідно до ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 року №2806-IV (далі - Закон №2806-IV) порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з статтею 10 Закону №2806-IV у разі застосування дозвільним органом нормативно-правових актів, прийнятих з порушенням вимог частини першої статті 4 цього Закону, суб`єкт господарювання, законні права якого були порушені у зв`язку з прийняттям та застосуванням таких нормативно-правових актів, має право звернутися до суду з позовом про захист (поновлення) своїх прав та відшкодування завданої шкоди.

Викладене, на думку суду, свідчить про те, що Савранська селищна рада не мала права спірним рішенням надавати Погоджувальній комісії повноваження визначати відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради.

Суд зазначає, що покладення на погоджувальну комісію функцій щодо розгляду відповідності намірів щодо місця розташування ТС на території селищної ради не відповідає правовому акту вищої юридичної сили.

Водночас суд вказує, що згідно з п.1.5, 1.6, 1.9 Порядку Наказу №244 комплексна схема розміщення ТС в межах вулиці (скверу, бульвару, провулку, узвозу, проїзду, площі, майдану тощо), мікрорайону (кварталу), населеного пункту - текстові та графічні матеріали, якими визначаються місця розташування ТС, розроблені з урахуванням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також існуючих містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою.

Комплексна схема розміщення ТС та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб`єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджуються рішенням (розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення ТС та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно п.2.2, 2.12, 2.17-2.18, 2.23, 2.25 Порядку Наказу №244 замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Паспорт прив`язки підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.

Строк дії паспорта прив`язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень.

Продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

Аналогічні положення містяться у Порядку №57-VІІ, проте з виключенням більшості слів та абзаців, які перебирають більшості повноважень передбачених Порядком Наказом №244 з відповідного виконавчого органу на Савранську селищну раду, що в свою чергу є протиправним, тоді як без створення селищною радою відповідного виконавчого органу в структурі селищної ради, функцією видачі дозволу на розміщення ТС повинен був здійснювати виконавчий орган при Савранській районній державній адміністрації, яким на той час був сектор містобудування та архітектури Савранської районної державної адміністрації.

Встановлені судом обставини фактично свідчать про зміну змісту Порядку Наказу №244 на свій лад Савранською селищною радою в Одеській області, що є недопустимим.

Згідно Порядку №244 розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки.

Відомості паспорта прив`язки вносяться органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або відповідної районної державної адміністрації в інформаційну базу містобудівного кадастру (для стаціонарних ТС).

Суд зазначає, що Порядок №244 не передбачає розроблення та затвердження альтернативних порядків розміщення тимчасових споруд, також вказаний порядок не передбачає створення містобудівних рад, комісій та інших колегіальних органів для розгляду звернень по розміщенню тимчасових споруд.

Вказаного висновку також дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.10.2019 року по справі №512/18/18 в межах якої ОСОБА_1 оскаржував бездіяльність Савранської селищної ради щодо розгляду його заяви від 03.04.2017 року про надання дозволу на розміщення торгівельного павільйону (ларьок) на виїзді з ринку біля ларька хлібопродуктів.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що Порядок №57-VII не є альтернативним до Порядку №244, оскільки вказане спростовується встановленими обставинами та проведеним порівняльним аналізом судом.

З огляду на вищезазначене, а також враховуючи те, що суд не має права вносити зміни своїм рішенням до оскаржуваних рішень Савранської селищної ради Одеської області, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправними та скасування рішень відповідача №57-7 від 25.01.2016 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт. Саврань» та №545-7 від 31.08.2017 року «Про внесення доповнень до рішення сесії №57-7 від 25.01.2016 року»

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано квитанції №0.0..1 від 16.12.2019 року та №0.0..1 від 09.01.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 1536,80 грн. (а.с.16, 31).

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у загальному розмірі 1536,80 грн. сплаченого за квитанціями №0.0..1 від 16.12.2019 року та №0.0..1 від 09.01.2020 року з Савранської селищної ради Одеської області.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області задовольнити.

Визнати протиправними та нечинними рішення Савранської селищної ради №57- VII від 25.01.2016 року «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території смт.Саврань» та №545-VII від 31.08.2017 року «Про внесення доповнень до рішення сесії №57-7 від 25.01.2016 року».

Стягнути з Савранської селищної ради Одеської області (66200, Одеська область, смт. Саврань, вул. Горького 1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт № НОМЕР_1 виданий 28.08.2017р.) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 20.07.2020 року.

Суддя Іванов Е.А.

.