Справа № 140/7806/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/7806/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Форест Волинь до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Форест Волинь звернулося з позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.05.2020 № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1 в сумі 47230,00 грн., № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2 в сумі 47230,00 грн. та № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-3 в сумі 236150,00 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Ухвалою суду від 08.07.2020 ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11:30 год. 21.07.2020.

14.07.2020 представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.05.2020 № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1, № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2 та № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-3 до набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову представник позивача зазначає, що 24.06.2020 відкрито виконавчі провадження № 26408297, № 62408229 та № 62408148 з примусового виконання постанов Управління Держпраці у Волинській про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.05.2020 № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1 в сумі 47230,00 грн., № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2 в сумі 47230,00 грн. та № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-3. Отже, пред`явлення відповідачем оскаржуваних постанов пpo накладення штрафу до органу державної виконавчої служби уже призвело до тoго, що накладено арешти на рахунки та майно TOB Форест Волинь (фактично заблоковано можливість здійснювати розрахунки з контрагентами при здійсненні господарської діяльності) та здійснено нарахування виконавчого збору у розмірі 33 061,00 грн. і витрат виконавчого провадження у розмірі 407,00 грн.

З огляду на наведене вважає, що єдиним ефективним способом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі означених постанов. Такий вид забезпечення позову дозволить уникни необґрунтованих стягнень з TOB «Форест Волинь» у випадку визнання судом протиправними та скасування оскаржуваних постанов про накладення штрафу. Тому просить заяву задовольнити. Крім того, вказує на очевидні ознаки неправомірності оскаржуваних рішень.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас, згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Судом встановлено, що 15.05.2020 Управлінням Держпраці у Волинській області винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1, № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2 та № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-3. Даними постановами на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на ТзОВ «Форест Волинь» накладено штрафи в сумі 47230,00 грн., 47230,00 грн. та 236150,00 грн. відповідно.

Також роз`яснено, що постанови набирають законної сили з 16.05.2020 та можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення. Строк пред`явлення постанов до виконання до 15.08.2020 (включно).

Як слідує з матеріалів заяви про забезпечення позову, постанови Управління Держпраці у Волинській області від 15.05.2020 № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1, № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2 та № ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-3, правомірність яких є предметом спору у цій справі, передано для примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та постановами державного виконавця цього відділу від 24.06.2020 відкрито виконавчі провадження: № 62408297 про стягнення з TOB «Форест Волинь» штрафу в сумі 47230,00 грн.; № 62408229 про стягнення з TOB «Форест Волинь» штрафу в сумі 47230,00 грн. та № 62408148 про стягнення з TOB «Форест Волинь» штрафу в сумі 236150,00 грн. якими постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у загальному розмірі 33061,00 грн.

Крім того, по виконавчих провадженнях № 62408297, № 62408229, № 62408148 винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, а по виконавчому провадженню № 62408148 ще постанова про арешт майна боржника.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваних постанов заявник стверджує про наявність очевидних ознак протиправності таких рішень, а також на наявність відкритих виконавчих проваджень та проведення державним виконавцем виконавчих дій, чим фактично заблоковано можливість здійснювати розрахунки з контрагентами при здійсненні господарської діяльності. Зазначене створює реальну очевидну небезпеку та складність у подальшому, без вжиття заходів забезпечення позову, відновити права, свободи та інтереси позивача.

Згідно із частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, наведеними положеннями передбачено конкретні умови і підстави для застосування судом заходів забезпечення позову, при цьому, суд, вирішуючи це питання, повинен враховувати інтереси усіх учасників справи, а також оцінити можливі наслідки і їх вплив на права заінтересованих осіб. Водночас, заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є винятковим заходом забезпечення позову.

Поряд із цим, стаття 152 КАС України встановлює невичерпний перелік реквізитів і змістовних вимог до такої заяви, в тому числі, спеціальні (предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову).

Тобто законодавець встановив обов`язок особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, навести обґрунтування необхідності застосування такого заходу й зазначити усі необхідні відомості для цього з поданням відповідних доказів, з яких би суд мав змогу достовірно встановити доцільність реалізації вказаного процесуального повноваження.

У даному ж випадку, Товариство звернулось до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, які можуть бути сплачені добровільно (пункт 9 Порядку №509) або ж стягнуті в межах процедури примусового виконання, яку здійснюють органи державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом №1404-VIII.

В той же час, за приписами частини третьої статті 56 Закону №1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, державний виконавець, здійснюючи примусове виконання відповідного виконавчого документа, уповноважений накладати арешт на кошти та/або майно боржника лише у межах суми стягнення. Решта ж коштів та інших матеріальних активів залишається у вільному розпорядженні боржника, який за їх рахунок може безперешкодно провадити свою господарську діяльність, забезпечувати виконання своїх договірних та інших зобов`язань, виплачувати заробітну плату тощо.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтував необхідність застосування таких заходів тим, що це призведе до негативного впливу на його господарську діяльність у вигляді неможливості, внаслідок арешту державним виконавцем коштів і майна позивача, належного виконання ним своїх договірних зобов`язань перед контрагентами.

Проте, заявник не додав до заяви жодних доказів, які б містили відомості щодо його поточних фінансових показників, обсягу оборотних коштів (активів), розміру грошових коштів, розміщених, в тому числі на банківських рахунках, інформацію про наявність або відсутність інших активів тощо.

Відтак, суд зазначає, що наслідки незабезпечення даного позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав, свобод та інтересів, оскільки після звернення спірних постанов до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення виконання таких постанов в порядку, передбаченому статтею 33 Закону №1404-VIII, а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства, зокрема, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року №1650/24182.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.08.2019 по справі № 200/3887/19-а (адміністративне провадження №К/9901/16072/19), яка враховується судом при вирішенні питання забезпечення адміністративного позову відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Отже, виходячи із змісту поданого клопотання та доводів, наведених заявником у його обґрунтування, суд приходить до висновку що заявником не наведено обставин, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому суд зазначає, що правовий інститут забезпечення позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

На цьому етапі судом не встановлено ознак очевидної протиправності оскаржуваних рішень відповідача. Водночас, вказана обставина підлягає встановленню під час судового розгляду справи по суті. Крім того, зупинення дії рішення без дослідження обставин та доказів у справі є фактично вирішенням цього спору, що у свою чергу не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Отже, в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Форест Волинь до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк