Справа № 440/4476/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 р.Справа № 440/4476/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Чалого І.С. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача Хруленко М.В.,

представника відповідача Предибайло А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 21.01.20 року по справі № 440/4476/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна фінансова компанія"

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна фінансова компанія", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 306455,57 грн за платежем податок на прибуток приватних підприємств, з яких: 245164,46 грн за податковим зобов`язанням та 61291,11 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що витрати підприємства в сумі 150000 грн за господарськими операціями з ТОВ "Закупівля Ю ОСОБА_1 " підтверджені необхідними первинними документами та обумовлені специфікою цих правовідносин. Витрати у сумі 1 212 024, 83 грн. в результаті включення негативного результату від здійснення переуступки права вимоги за договором з ТОВ "СТОР ЕКСПО" є цілком обґрунтованими з огляду на те, що ТОВ "СТОР ЕКСПО" мав ознаки неплатоспроможності, що в подальшому підтвердилося інформацією з ЄДРПОУ, за якою з 10.01.2018 цей позичальник перебуває у стані припинення, а 18.07.2018 його ліквідовано. В разі неукладення договору про переуступку права вимоги за договором з ТОВ "СТОР ЕКСПО" позивач включив би до витрат ще більшу суму негативного результату за наслідками цих операцій.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 29.10.2019 №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи, оскільки в ході перевірки встановлено відсутність господарських договорів між позивачем та Товарною біржою "СТАТУС ЕКСПЕРТ", якій перераховано кошти позивача в сумі 150 000 грн. Стосовно іншого порушення, відступлення права вимоги за договорами позики, укладеними позивачем з ТОВ "СТОР ЕКСПО", не мало економічної доцільності, оскільки позичальник не перебував в стадії ліквідації, мав основні та оборотні засоби, договір позики був застрахований, відступлення права вимоги здійснено ТОВ "Фінансовий інвестор", що є пов`язаним із позивачем.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.07.2020 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 29.05.2019 по 19.06.2019 Головним управління ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Західна фінансова компанія" податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.08.2015 по 31.03.2019.

Перевіркою, зокрема, виявлено порушення п. 44.1 статті 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 138.2ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 131 ст. 139 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 39, затвердженого Радою з Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку від 30.06.2017 в частині заниження податку на прибуток на загальну суму 332 779,27 грн.

За наслідками перевірки складено акт від 26.06.2019 № 836/16-31-14-02-09/39928124 (далі - Акт) та податкове повідомлення - рішення № від 29.10.2019, яким збільшено грошове зобов`язання ТОВ "Західна фінансова компанія" на суму 306 455,57 грн за платежем податок на прибуток приватних підприємств, з яких 245 164,46 грн за податковим зобов`язанням та 61291,11 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням - рішенням та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не довів суду правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019 № .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно пункту 44.2 статті 42 ПК для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого Міністерством юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення № 88), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Отже, відповідно до статті 9 Закону №996 підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням № 88 обов`язкові реквізити.

Тобто законодавством не передбачено виключного рядку первинних документів, які можуть підтвердити дані податкового обліку.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03.09.2019 року по справі №810/611/14 та зазначив, зокрема, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Однак критерієм для правомірності формування податкового обліку є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що господарські операції фактично здійснені та спрямовані на отримання доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою участі в електронних торгах між ТОВ «Західна фінансова компанія» як учасником електронних торгів та ТОВ «Закупівлі.ЮА» як організатором електронних торгів укладено договір про умови участі в електронних торгах № ЗФК - 180717 від 18.07.2017 р., копія якого була надана ревізорам ГУ ДФС у Полтавській області. На виконання п. 3.2. Договору платник податку сплатив організатору торгів ТОВ «Закупівлі.ЮА» винагороду за організацію та проведення електронних торгів.

В матеріалах справи міститься протокол електронних торгів від 19.07.2017 року № UA-EA-2017- 07-07-000127-а, підписаний уповноваженим представником позивача, ТОВ «Закупівлі ЮА» та ПАТ «Банк Форум».

Відповідно до вказаного протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-07- 07-000127-а ТОВ «Західна фінансова компанія» визнано переможцем електронних торгів. Для участі у вказаних торгах позивач сплатив гарантійний внесок 3 338 344, 52 грн., що підтверджується окрім вказаного протоколу, також платіжним дорученням №48 від 18.07.2017.

Оскільки позивач став переможцем, ТОВ «Закупівлі ЮА» повернуло частину гарантійного внеску в розмірі 1 838 344, 62 грн. За вказаним протоколом винагорода оператора, через електронний майданчик якого заведена інформація ТБ «СТАТУС ЕКСПЕРТ» становить 150 000, 00 грн., а винагорода ТОВ «Закупівлі ЮА», як організатора торгів 1 350 000, 00 грн. Суму в розмірі 150 000, 00 перераховано ТОВ «Закупівлі ЮА» на користь ТОВ «Статус Експерт», що підтверджується платіжним дорученням №625 від 17.08.2017 року та відповіддю на адвокатський запит.

Пунктом 2 Розділу IV Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2016 р. за № 606/28736 встановлено, що для участі у відкритих торгах (аукціоні) потенційний покупець має внести організатору відкритих торгів (аукціону) грошові кошти, розмір яких встановлюється Фондом, та/або надати електронну банківську гарантію, яка передбачає строк для оплати вимоги не більше трьох робочих днів і бенефіціарами за якою є банк (кілька банків), майно (активи) якого (яких) виставляється для продажу, у розмірі грошового забезпечення (покриття) за мінусом винагороди організатора відкритих торгів (аукціону). Після виконання переможцем відкритих торгів (аукціону) зобов`язань з підписання протоколу відкритих торгів (аукціону), повного розрахунку за відповідні активи (майно) та укладання відповідного(их) договору(ів) у встановлені Фондом строки: у разі надання гарантійного внеску у вигляді грошових коштів, внесених на поточний рахунок організатора відкритих торгів (аукціону), - кошти повертаються організатором відкритих торгів (аукціону) переможцю за вирахуванням встановленої Фондом винагороди організатора відкритих торгів (аукціону), але не раніше отримання підтвердження від банку(ів), що ліквідується(ються), про укладення договору(ів) та повний розрахунок за відповідні активи (майно) з боку такого переможця.

Вказаним положенням (п. 1 розділ І) передбачено також, що електронна торгова система (далі - ЕТС) - сукупність спеціалізованого програмного забезпечення, торгових систем, баз даних, модуля бізнес-аналітики (ВІ), технічних, програмно-апаратних комплексів, телекомунікаційних та інших засобів та систем електронного документообігу, що забезпечують можливість введення, зберігання та обробки інформації, необхідної для проведення електронних торгів та встановлення їх результатів у вигляді протоколу, що генерується центральною базою даних.

Тобто, безпосередньо законодавством передбачено складення протоколу за результатами торгів, яким підтверджуються обставини здійснення господарської операцій.

Отже, правомірність зменшення фінансового результату на суму 1 500 000, 00 грн. підтверджується протоколом електронних торгів від 19.07.2017 року № UA-EA-2017-07-07-000127-a, платіжними дорученнями та договором про умови участі в електронних торгах № ЗФК - 180717 від 18.07.2017.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не вірно зроблено висновок про правомірність зменшення фінансового результату на суму 150 000,00 грн. за господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Закупівлі ЮА». При цьому, основними доводами є те, що в матеріалах справи наявний акт надання послуг N1275 від 16.08.2017 року на суму 1 350 000, 00 грн., а задекларована сума за 2017 рік за господарськими відносинами з ТОВ «Закупівлі ЮА» становить 1 500 000, 00 грн. В якості нормативного обґрунтування своєї позиції апелянт наводить норми статті 134, 44, 14, 138, 139 Податкового кодексу України, статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також п. 2.4. Положення про документальне забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N88. Застосовуючи вказані норми законодавства апелянт робить висновок, що наявність первинних документів є необхідною умовою для підтвердження правомірності податкового обліку, а надані позивачем докази не вважає первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Наведені твердження апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Таким чином, вказаними первинними документами підтверджується, що позивач діяв виключно в рамках чинного законодавства, а висновок представника відповідача, висловлений в апеляційній скарзі про відсутність первинних документів є протиправним, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо висновку контролюючого органу щодо завищення задекларованих ТОВ "Західна фінансова компанія" витрат в сумі 1 212 024,83 грн за 2017 рік в результаті включення негативного результату від здійснення платником податків переуступки права вимоги за договором з ТОВ "СТОР ЕКСПО" колегія суддів зазначає наступне.

Згідно підпункту 14.1.255 пункту 14.1 статті 14 ПК відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Пунктом 58 "Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 39", затвердженого Радою з Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 30.06.2017 наприкінці кожного звітного періоду суб`єктові господарювання слід оцінювати, чи є об`єктивне свідчення того, що корисність фінансового активу або групи фінансових активів, що оцінюються за амортизованою собівартістю, зменшується. Якщо таке свідчення є, суб`єктові господарювання слід застосовувати параграф 63 для визначення суми будь-якого збитку від зменшення корисності.

Згідно пункту 63 "Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 39" якщо є об`єктивне свідчення того, що відбувся збиток від зменшення корисності фінансових активів, що оцінюються за амортизованою собівартістю, то суму збитку оцінюють як різницю між балансовою вартістю активу та теперішньою вартістю попередньо оцінених майбутніх грошових потоків (за винятком майбутніх кредитних збитків, які не були понесені), дисконтованих за первісною ефективною ставкою відсотка фінансового активу (тобто ефективною ставкою відсотка, обчисленою при первісному визнанні). Балансову вартість активу слід зменшити прямо або застосовуючи рахунок резервів. Суму збитку слід визнавати у прибутку чи збитку.

Водночас пунктом 59 цього стандарту чітко встановлено, що корисність фінансового активу або групи фінансових активів зменшується і збитки від зменшення корисності виникають, якщо і тільки якщо є об`єктивне свідчення зменшення корисності внаслідок однієї або кількох подій, які відбулися після первісного визнання активу ("подія збитку"), і така подія (або події) збитку впливає (впливають) на попередньо оцінені майбутні грошові потоки від фінансового активу або групи фінансових активів, які можна достовірно оцінити. Може бути неможливим ідентифікувати одну, окрему подію, що спричинила зменшення корисності. Скоріше поєднаний вплив кількох подій може спричинити зменшення корисності. Збитки, очікувані як наслідок майбутніх подій, незалежно від того, наскільки вони ймовірні, не визнаються. Об`єктивне свідчення того, що корисність фінансового активу або групи активів зменшується, містить у собі спостережені дані, які привертають увагу утримувача активу до таких подій збитку: а) значні фінансові труднощі емітента або боржника; б) порушення контракту, таке як невиконання зобов`язань чи прострочування платежів відсотків або основної суми; в) надання позикодавцем (з економічних чи юридичних причин, пов`язаних із фінансовими труднощами позичальника) концесії позичальникові, яку позикодавець не розглядав би за інших умов; г) стає можливим, що позичальник оголосить банкрутство або іншу фінансову реорганізацію; ґ) зникнення активного ринку для цього фінансового активу внаслідок фінансових труднощів; або д) спостережені дані, що свідчать про зменшення, яке можна оцінити, попередньо оцінених майбутніх грошових потоків від групи фінансових активів з часу первісного визнання цих активів, хоча зменшення ще не можна ідентифікувати з окремими фінансовими активами в групі, включаючи: і) негативні зміни у стані платежів позичальників у групі (наприклад, збільшення кількості прострочених платежів або збільшення кількості позичальників із кредитними картками, які досягли свого кредитного ліміту і сплачують мінімальну щомісячну суму); або іі) національні чи локальні економічні умови, які корелюють із невиконанням зобов`язань за активами в групі (наприклад, збільшення рівня безробіття у географічному регіоні позичальників, зменшення цін на нерухомість в іпотеках у відповідному регіоні, зменшення цін на нафту щодо активів за позиками для нафтовидобувних компаній, або негативні зміни в умовах галузі, які впливають на позичальників у групі).

Отже, перед укладенням договору відступлення права вимоги підприємство повинно мати об`єктивне свідчення того, що можливість повернення позики зменшиться. "Міжнародним стандартом бухгалтерського обліку 39" визначено критерії такої об`єктивності, які повинні застосовуватися у своїй сукупності. Водночас, перелік критеріїв, які свідчать про відсутність об`єктивності зменшення фінансового активу та які застосовано контролюючим органом у спірних правовідносинах, законодавством не визначено.

Так, 12.10.2017 між ТОВ "Західна фінансова компанія" та ТОВ "СТОР ЕКСПО" укладено договори позики № 6-П від 12.10.2017 та № 7-П від 12.09.2017. Загальний розмір позичених позивачем коштів склав 3 196 510 грн. Відсоток за користування позикою - 15 % річних.

04.11.2017 на адресу ТОВ "СТОР ЕКСПО" направлено акт - розрахунок нарахованих процентів, який не був отриманий позичальником, іншими засобами зв`язку позивач також не міг зв`язатися із позичальником. Ризик неповернення кредитних коштів також підтвердився ухвалами Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/5734/17, з яких вбачалося що органи ДФС відмовили підприємству у реєстрації податкових накладних. Водночас ТОВ "СТОР ЕКСПО" не змогло заплатити судовий збір.

В подальшому з інформації з ЄДРПОУ позивач встановив, що з 10.01.2018 ТОВ "СТОР ЕКСПО" перебував у стані припинення, а 18.07.2018 його ліквідовано.

29.12.2017 між ТОВ "Західна фінансова компанія" та ТОВ "Фінансовий інвестор" укладено договір про відступ права вимоги № 01/29.12.17, за яким останній набув права вимоги в сумі 3 337 684,83 грн. Право вимоги, що відступається оцінене у 2 125 660 грн.

Суму негативного результату 1 212 024,83 грн. від здійснення переуступки права вимоги підприємством позивача віднесено до фінансових витрат за 2017 рік.

Викладені обставини відповідачем не заперечуються, водночас, останній врахував, що позичальник під час спірних операцій не перебував в стадії ліквідації, мав основні та оборотні засоби, отримав дохід за 2017 рік, договір позики був застрахований, відступлення права вимоги здійснено ТОВ "Фінансовий інвестор", що є пов`язаним із позивачем.

Однак, на думку суду, ТОВ "Західна фінансова компанія", укладаючи договір з ТОВ "Фінансовий інвестор" про відступ права вимоги № 01/29.12.17 цілком правомірно врахував наявність вищевикладених обставин, що свідчили про наявність значних фінансових труднощів боржника, наслідком яких стала його ліквідація 18.07.2018.

Натомість зазначені відповідачем обставини (позичальник не перебував в стадії ліквідації, мав основні та оборотні засоби, отримав дохід за 2017 рік, договір позики був застрахований, відступлення права вимоги здійснено ТОВ "Фінансовий інвестор", що є пов`язаним із позивачем) жодним чином не спростовують факту наявності об`єктивного свідчення того, що корисність фінансового активу позивача за наслідком зазначених операцій зменшується.

Відтак, позивачем правомірно віднесено суму негативного результату 1 212 024,83 грн. від здійснення переуступки права вимоги до фінансових витрат за 2017 рік.

Отже вказані ризики, передбачені пунктом 59 «Міжнародний стандарту бухгалтерського обліку 39» підтвердилися, що дає підстави вважати про об`єктивну оцінку Позивачем ризику зменшення корисності активу.

За таких обставин висновки апелянта спростовуються доказами, які є в матеріалах справи та свідчать про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що вірно встановлено судом першої інстанції. При цьому суд першої інстанції вірно зробив висновок, що в разі неукладення договору про відступ права вимоги, негативний результат за наслідками господарських операцій ТОВ "Західна фінансова компанія" з TOB "СТОР ЕКСПО" був би більший, а відповідно і вищі витрати за вказаним договором

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року по справі № 440/4476/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 15.07.2020 року