Справа № 809/849/14
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 809/849/14 пров. № А/857/2420/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Матуляком Я.П., час ухвалення судового рішення 10 год 48 хв у м. Івано-Франківську, час складання повного тексту судового рішення 23 січня 2020 року) за адміністративним позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі - ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», підприємство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № та № від 18.10.2013.

Позов мотивований реальністю виконання господарських операцій підприємства з його контрагентами, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.06.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014, позов було задоволено повністю.

Проте, постановою Верховного Суду від 08.08.2019 вказані судові рішення були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 вказав, що відносно посадових осіб ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» порушено кримінальну справу за ч.3 ст.212 КК України, в тому числі і по взаємовідносинах з ТзОВ НВП «Вітактум» та за результатами перевірки діяльності ТзОВ «НВФ «Електросервіс» порушено кримінальну справу за ст.358 КК України, проте будь-яких результатів щодо їх завершення судами не з`ясовано. Приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій також не надали юридичної оцінки доводам відповідача, що вказані операції не відповідають діловій меті та за результатами їх виконання є збитковими для позивача. Суди лише зазначили про надання позивачем довідки-розрахунку прибутковості коментованих операцій від 28.04.2014 без її аналізу та дослідження.

За результатами нового розгляду рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (далі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, відповідач) подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали перевірок, які надійшли з регіональних ДПІ містять відомості про відсутність поставок товарів та укладання угод без мети настання реальних наслідків. Господарські операції ТзОВ «НВФ «Електросервіс» за період з 01.01.2012 по 31.03.2013 щодо придбання товарів (робіт, послуг) у контрагентів-постачальників та продажу товарів (робіт, послуг) не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети та необхідного обсягу цивільної дієздатності. Стосовно ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», то згідно акту про неможливість проведення зустрічної звірки, вказане товариство здійснювало діяльність, спрямовану на наданням податкової вигоди третім особам, має ознаки нереальності здійснення господарських операцій. Аналогічні висновки за своїм змістом мітить акт перевірки відносно ТзОВ «НВП «Вітактум». Крім того, у відповіді ТзОВ «НМУ «Електропівденмонтаж» старшому слідчому з ОВС відділу кримінальних розслідувань ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області, вказується про те, що товариство не проводило фінансово-господарських операцій з ТзОВ «НВП «Вітактум» і не здає в оренду частину приміщення. Також, апелянт покликається на висновок експерта, яким визначено ринкову вартість датчика тиску п`єзоелектричного, яка є значно нижчою ніж та, за яку позивачем такі були придбані. Зазначає, що згідно табелів обліку використання робочого часу начальник відділу матеріально-технічного постачання ОСОБА_1 протягом червня-вересня 2013 року у відрядженні не був, а перебував на робочому місці. Реальні витрати позивача, понесені у зв`язку з придбанням товарно-матеріальних цінностей більші, ніж обсяги реалізації. Стосовно господарських операцій позивача із ТзОВ «Унітек», яке задекларувало фінансово-господарські операції з ТзОВ «Камеронплюс», відповідач покликається на висновок акту про неможливість проведення зустрічної звірки останнього, в якому зазначено, що операції ТзОВ «Камеронплюс» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна. Також, в ході проведення перевірки не встановлено факт передачі товарів ТзОВ «Камеронплюс» контрагентам-покупцям. Приймаючи оскаржуване рішення, судом не надано юридичної оцінки доводам відповідача, що спірні операції не відповідають діловій меті та за результатами їх виконання є збитковими для позивача, на що звернув увагу Верховний Суд.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вказує, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок, які використані відповідачем, не містять фактичних даних про перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку господарських операцій контрагентів-постачальників та контрагента-комісіонера безпосередньо з ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». Також, позивач вважає безпідставним покликання відповідача на лист ТзОВ НМУ «Електропівденмонтаж». Висновок судового експерта про середню ринкову вартість датчику тиску п`єзоелектричного спростовується експертним висновком служби товарознавчої, інженерно-технічної криміналістичної експертизи Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України від 03.07.2013 та інформацією про дослідження датчиків. Доводи відповідача про не перебування ОСОБА_1 у відрядженні спростовуються помилковістю заповнення табелю обліку використання робочого часу. Стосовно доводів апелянта про збитковість господарських операцій позивача, то такі не відповідають фактичним обставинам, які встановив суд першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Гавадзина М.В., який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача Біяна Б.Р., який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 28.02.1996 зареєстровано виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як юридичну особу та взято на податковий облік в органах державної податкової служби, є платником податку на додану вартість.

У період з 12.08.2013 по 23.09.2013 Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську було проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.03.2013, за наслідками якої складено акт №1994/09-15-04/03346058 від 30.09.2013.

Перевіркою встановлено порушення вимог п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, 138.4 ст.138 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 809 830,00 грн, у тому числі за 4 квартал 2012 року в сумі 809 830,00 грн, занижено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2013 року в сумі 3 572 945,00 грн та занижено авансовий внесок з податку на прибуток за березень 2013 року в сумі 146 187,00 грн, п.198.1, 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 398 954,00 грн, у тому числі за рахунок заниження за липень 2012 року в сумі 369 290,00 грн, за серпень 2012 року в сумі 9 356,00 грн, за вересень 2012 року в сумі 19 960,00 грн та за жовтень 2012 року в сумі 348,00 грн.

За наслідками перевірки, 18.10.2013 контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено позивачу податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств в сумі 809 830,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 202 458,00 грн, №, яким позивачу збільшено позивачу суму авансового внеску з податку на прибуток підприємств в сумі 146 187,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 36 547,00 грн, №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3 572 945,00 грн, №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 398 954,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 199 477,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції вказав, що покладені в основу висновків контролюючого органу, які викладені в акті перевірки позивача від 30.09.2013, акти перевірок контрагентів ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про неможливість проведення зустрічних звірок, не містять будь-яких фактичних даних про перевірку первинних документів бухгалтерського і податкового обліку господарських операцій ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» із позивачем, вказані акти не розкривають зміст негативної «податкової історії» підприємств, які мали взаємовідносини з контрагентами позивача. Факт здійснення господарської діяльності ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили, якими визнано протиправними дії контролюючого органу по проведенню зустрічної звірки вказаного товариства щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за спірні періоди. Акти зустрічних звірок з ТзОВ «НВФ «Електросервіс» та ТзОВ «НВП «Вітактум» також не містять відомостей про перевірку взаємовідносин вказаних товариств із позивачем. Відхиляючи доводи відповідача з покликанням на висновок почеркознавчої експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру СТКЗР Білоцерківського МВ №319 від 19.04.2013, суд першої інстанції вказав, що безпосереднім вивченням його змісту не можливо встановити, по яких саме документах проведено дослідження. Крім того, сам висновок є неоднозначним. На виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 08.08.2019, суд першої інстанції, проаналізувавши зміст довідки-розрахунку від 28.04.2014, вказав, що за результатами господарських операцій по придбанню та подальшому продажу датчиків тиску п`єзоелектричних підприємство отримало прибуток, що спростовує доводи відповідача щодо їх збитковості. Крім того, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом ухилення службовими особами ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» від сплати податків, 17.12.2014 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Стосовно взаємовідносин позивача із ТзОВ «Унітек», суд першої інстанції вказав, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами. Крім того, відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що будь-який з первинних документів, на підставі яких позивач по відносинах з контрагентами сформував податковий облік, підписані не уповноваженими особами чи не відповідають за змістом і формою встановлених законодавством відповідним вимогам. Відповідач також не надав судові рішення, якими визнавались недійсними спірні правочини, а доводи контролюючого органу про невідповідність їх вимогам статей 207, 208 ГК України ґрунтуються на припущеннях. Не надано також доказів про наявність у сторін спірних правочинів мети, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Відповідачем не надано постанови або вироку суду, які набрали законної сили про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб або засновників товариств та визнання їх винними у вчиненні злочину, передбаченого статтями 205, 212 КК України. Подана представником відповідача копія вироку Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2013 відносно ТзОВ «Камеронплюс», не містить висновків про відносини вказаного товариства із ТзОВ «Унітек», в тому числі по ланцюгу постачання товарів до позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України

Висновки перевірки щодо порушень позивачем вимог податкового законодавства стосуються господарських операцій з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек».

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон №996-XIV), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст.1 Закону №996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом п/п.14.1.181 п.14.1 ст.14, абз.2 п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, серед іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В той же час, відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, серед іншого, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів, робіт і послуг сум податку на додану вартість та валових витрат є факт придбання з метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит та валові витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість і податку на прибуток підприємств мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі, якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість і обчислення об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат при обчисленні об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» було укладено договір про закупівлю товару №СЗ0612/12-362-1, предметом якого є придбання датчиків тиску п`єзоелектричних (код товару ДК016-97-33.20.5) в кількості 1 060 штук по ціні 4 140,00 грн за одиницю, в тому числі ПДВ 690,00 грн.

На виконання умов договору було надано наступні документи : рахунок фактуру №СФ-0000001 від 29.06.2012, податкову накладну №1 від 29.06.2012 на загальну суму 2 194 200,00 грн, в тому числі ПДВ 365 700,00 грн, акт приймання-передачі товару №1 від 29.06.2012, рахунок фактуру №СФ-0000002 від 11.07.2012, видаткову накладну №РН-0000004 від 11.07.2012, податкову накладну №1 від 11.07.2012 на загальну суму 2 194 200,00 грн, в тому числі ПДВ 365 700,00 грн, акт приймання-передачі товару №2 від 11.07.2012.

За придбаний товар позивач здійснив повну оплату у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Щодо подальшого руху товару, колегія суддів встановила, що 27.06.2012 ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» уклало з ТзОВ «НВП «Вітактум» договір комісії №К2012-1/12-362-2, відповідно до якого останнє, як комісіонер зобов`язувалося здійснити в інтересах позивача одну або декілька угод з продажу товарів за межі митної території України.

На виконання умов договору комісії, 27.06.2012 було оформлено та підписано специфікацію №1 про те, що комітент зобов`язується передати, а комісіонер прийняти датчики тиску п`єзоелектричні в кількості 1 060 штук по ціні 3 550,00 грн без ПДВ на загальну суму 3 763 000,00 грн без ПДВ. Місце передачі товару визначено склад ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» за адресою : м. Харків, проспект Московський, 281. Згідно специфікації №1, товар підлягає передачі на комісію для його експортуванню за межі митної території України.

29.06.2012 та 03.09.2012 згідно актів приймання-передачі товару №1, №2 та доповнення до них, начальником відділу матеріально-технічного постачання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» Волинським ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності №15/789-1 від 27.06.2012, та директором ТзОВ «НВП «Вітактум» ОСОБА_4 , було передано комітентом та отримано комісіонером дві партії датчиків по 530 штук на суму 1 929 820,25 грн.

На виконання умов договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012 ТзОВ «НВП «Вітактум» надало позивачу звіт комісіонера від 07.09.2012, відповідно до якого ТзОВ «НВП «Вітактум» по укладеному зовнішньоекономічному контракту №17/11/2011 від 30.11.2011 з фірмою «Swiss Invest Partners LP» продало останньому 1 060 датчиків пуску п`єзоелектричних по ціні 450 доларів США за штуку, на загальну суму 477 000,00 доларів США.

На виконання умов зовнішньоекономічному контракту, комісіонер відвантажив товар продавцю авіаційним транспортом та згідно ВМД №807100000/2012/430956 від 17.08.2012, здійснив митне оформлення вантажу на загальну суму 3 812 661,00 грн (продавець - ДПМ «Івано-Франківськтеплокомуненерго», країна призначення Польща, покупець «Swiss Invest Partners LP», одержувач «Rusak Business Services SP ZO.O.», Warszawa).

Відповідно до звіту комісіонера від 07.09.2012, покупець оплатив товар на загальну суму 477 000,00 доларів США, після продажу яких на поточний рахунок комісіонера в національній валюті було зараховано 3 859 640,50 грн в результаті конвертації.

У свою чергу, комісіонер поніс супутні витрати в загальній сумі 5 345,58 грн без ПДВ під час виконання доручення комітента, зокрема, вартість міжнародних авіаперевезень - 3012,40 грн, без ПДВ (акт №Ф-00001594 від 23.08.2012), експедиторські послуги на території України 2 033,18 грн, без ПДВ (акт №Ф-00001594 від 23.08.2012), митно-брокерські послуги 300,00 грн, без ПДВ (акт УО-0000089 від 17.08.2012).

Крім того, комісіонер визначив відповідно до договору комісійну плату в сумі 143 100,00 грн, без ПДВ та плату за делькредере 3000,00 грн, без ПДВ.

По вказаних витратах ТзОВ «НВП «Вітактум» оформило загальний акт про надання послуг на суму 151 445,58 грн, без ПДВ.

ТзОВ «НВП «Вітактум» було перераховано ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» згідно платіжних доручень №131 від 21.08.2012 404 495,10 грн, №132 від 22.08.2,10 грн, №136 від 22.08.2012 2 022 725,25 грн, №142 від 28.08.2012 1 027 925,05 грн.

За вказаними правовідносинами позивач у податковому обліку звітного періоду відобразив формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат.

Також, 30.08.2012 між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та ТзОВ «НВФ «Електросервіс» було укладено договір про закупівлю товару №12-423, предметом якого є придбання датчиків тиску п`єзоелектричних (код товару ДК016-97-33.20.5) в кількості 2 200 штук по ціні 4 140,00 грн за одиницю, в тому числі ПДВ 690,00 грн.

На виконання умов договору ТзОВ «НВФ «Електросервіс» було оформлено видаткову накладну №3108-13 від 31.08.2012, податкову накладну №195 від 31.08.2012 (датчики тиску п`єзоелектричні в кількості 1 100 штук, ціна без ПДВ за одиницю 3 450,00 грн) на загальну суму 4 554 000,00 грн, в тому числі ПДВ 759 000,00 грн, акт приймання-передачі вказаного вище товару №1 від 31.08.2012, видаткову накладну №2809-24 від 28.09.2012, податкову накладну №282 від 28.09.2012 (датчики тиску п`єзоелектричні в кількості 400 штук, ціна без ПДВ за одиницю 3 450,00 грн) на загальну суму 1 656 000,00 грн, в тому числі ПДВ 276 000,00 грн, видаткову накладну №3110-6 від 31.10.2012, податкову накладну №296 від 31.10.2012 (датчики тиску п`єзоелектричні в кількості 700 штук, ціна без ПДВ за одиницю 3 450,00 грн) на загальну суму 2 898 000,00 грн, в тому числі ПДВ 483 000,00 грн, акт приймання-передачі вказаного вище товару №3 від 31.10.2012.

За придбаний товар позивач здійснив повну оплату у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Згідно умов договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012, в.о.директора ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» ОСОБА_5 (комітент) та директор ТзОВ «НВП «Вітактум» Щевича С.В. (комісіонер), 30.08.2012, 28.09.2012 та 30.10.2012 оформили та підписали специфікації №№2, 3, 4, відповідно до яких комітент зобов`язується передати, а комісіонер прийняти датчики тиску п`єзоелектричні в кількості 1 100, 400 та 700 штук по ціні 3 550,00 грн, без ПДВ, на загальну суму 3 905 000,00 грн, 1 432 000,00 грн та 2 506 000,00 грн без ПДВ відповідно. Місце передачі товару визначено склад ТзОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання» за адресою : м. Харків, проспект Московський, 281. За змістом специфікацій №№2, 3, 4 товар підлягає передачі на комісію для його експортуванню за межі митної території України.

На виконання умов договору комісії №К2012-1/12-362-2 та специфікацій №№2, 3, 4 від 30.08.2012, 28.09.2012, 30.10.2012, начальником відділу матеріально-технічного постачання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» Волинським В.І., який діяв на підставі довіреності №15/789-1 від 27.06.2012 та директором ТзОВ «НВП «Вітактум» Щевичею С.В., 31.08.2012 було складено та підписано акт приймання-передачі товару №3, про передачу комітентом та отримання комісіонером партії датчиків в кількості 1 100 штук на суму 3 905 000,00 грн, а також 28.09.2012, 31.10.2012 та 28.01.2013 складено такі ж акти №№4, 5 і доповнення до них про передачу партії датчиків в кількості 1 100 штук на загальну суму 4 023 991,98 грн.

За змістом даних трьох актів товар переданий на комісію на складі ТзОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання» за адресою : м. Харків, проспект Московський, 281.

На виконання договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012 ТзОВ «НВП «Вітактум» було надано ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звіт комісіонера від 31.01.2013, згідно якого ТзОВ «НВП «Вітактум» по укладеному зовнішньоекономічному контракту №24/09/2012 від 24.09.2012 з фірмою «Geneva Intergroup LP» продало останньому 1 100 датчиків пуску п`єзоелектричних по ціні 450 доларів США за штуку, на загальну суму 495 000,00 доларів США.

Згідно умов зовнішньоекономічного контракту, комісіонер відвантажив товар продавцю авіаційним транспортом та згідно ВМД №807100000/2013/000498 від 16.01.2013 здійснив митне оформлення вантажу на загальну суму 3 956 535,00 грн (продавець ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», країна призначення Польща, покупець «Geneva Intergroup LP», одержувач «Rusak Business Services SP ZO.O.», Warszawa).

Відповідно до звіту комісіонера від 31.01.2012, покупець оплатив товар в загальній сумі 495 000,00 доларів США, після продажу яких на поточний рахунок комісіонера в національній валюті було зараховано 4 023 991,98 грн в результаті конвертації.

У свою чергу, комісіонер поніс супутні витрати в загальній сумі 5 345,58 грн, без ПДВ під час виконання доручення комітента, зокрема, вартість міжнародних авіаперевезень - 3 266,58 грн, без ПДВ (акт №150 від 29.01.2013), експедиторські послуги на території України 1 960,84 грн, без ПДВ (акт №150 від 29.01.2013), митно-брокерські послуги 300,00 грн, в тому числі ПДВ 50,00 грн (акт УО-0000006 від 24.01.2013).

Крім того, комісіонер відповідно до договору визначив комісійну плату в сумі 201 960,00 грн, в тому числі ПДВ 33 660,00 грн та плату за делькредере 3 600,00 грн, в тому числі ПДВ 600,00 грн.

ТзОВ «НВП «Вітактум» оформило загальний акт про надання послуг на суму 211 087,42 грн, в тому числі ПДВ 34 636,81 грн та перерахувало позивачу згідно платіжних доручень від 22.01.2013 1 626 771,60 грн, від 24.01.2013 1 032 746,00 грн та від 25.01.2013 1 364 474,16 грн.

За вказаними правовідносинами позивач у податковому обліку звітного періоду відобразив формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат.

Що стосується залишку товару, нереалізованого через ТзОВ «НВП «Вітактум», колегія суддів зазначає наступне.

31.08.2012 ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» передало на виконання умов договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012 комісіонеру ТзОВ «НВП «Вітактум» 1 100 датчиків для продажу їх на експорт, що засвідчує акт приймання-передачі №3. Вказані датчики були придбанні 31.08.2012 у ТзОВ «НВФ «Електросервіс».

Згідно пояснень представника позивача, вказана партія датчиків комісіонером реалізована не була. Комісіонер свій обов`язок згідно п.п.2.1.7 п.2.1 договору комісії щодо продажу товару на експорт на протязі 30-ти днів від дати його передачі не виконав.

Відповідно до ст.1021 Цивільного кодексу України, на комісіонері лежить обов`язок по збереженню майна комітента.

ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося до ТзОВ «НВП «Вітактум» з вимогою №01/316-1 від 25.03.2013 про повернення датчиків тиску, проте даний товар комісіонер не повернув.

На виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 08.08.2019, судом встановлено наступне.

Нереалізовану частину партії датчиків тиску п`єзоелектричних визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, розслідування по якому проводилось Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області.

Згідно листа начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській від 18.08.2015, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 за фактом ухилення службовими особами ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» від сплати податків, 17.12.2014 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

У ході розслідування вказаного кримінального провадження вилучено 1100 датчиків тиску п`єзоелектричних, які ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» відповідно до договору комісії №К2012-1/12- 362-2 від 27.06.2012 передало для подальшого продажу за межі митної території України комісіонеру ТзОВ «НВП «Вітактум». Вказаним листом запропоновано позивачу отримати вилучені датчики тиску п`єзоелектричні.

30.09.2015 заступником начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській складено акт повернення майна, відповідно до якого представнику позивача ОСОБА_1 повернуто 1097 датчиків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчить про фактичну наявність товару (датчиків тиску п`єзоелектричних) під час здійснення господарських операцій та спростовує висновок контролюючого органу, який був покладений в основу оспорюваних рішень.

Крім того, ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у період з 19.07.2012 по 17.10.2012 з метою використання у господарській діяльності придбало в ТзОВ «Унітек» товарного-матеріальні цінності на загальну суму 199 517,00 грн, в тому числі ПДВ 33 253,00 грн (тепло обчислювач, манометр, кран кутовий, кран автоматичного спуску повітря, фланець, перехідник, кран шаровий, кран кнопочний, електронасос, батарея літієва теплового лічильника, теплообчислювач, лічильник газу, фільтр газу, клапан, контролер, перетворювач теплоелектричний, відвід, датчик тиску, вентиль запірний муфтовий, різьба, заглушка, адаптер, контргайка, тощо).

ТзОВ «Унітек» оформило та передало позивачу податкові накладні №324 від 19.07.2012, №320 від 20.07.2012, №326 від 19.07.2012, №325 від 26.07.2012, №333 від 30.07.2012, №334 від 25.07.2012, №361 від 27.07.2012, №363 від 31.07.2012, №358 від 31.07.2012, №385 від 06.08.2012, №404 від 20.08.2012, №415 від 27.08.2012, №416 від 27.08.2012, №417 від 27.08.2012, №412 від 27.08.2012, №413 від 27.08.2012, №414 від 27.08.2012, №411 від 27.08.2012, №434 від 29.08.2012, №451 від 05.09.2012, №458 від 05.09.2012, №418 від 07.09.2012, №470 від 10.09.2012, №465 від 13.09.2012, №499 від 18.09.2012, №502 від 18.09.2012, №503 від 18.09.2012, №504 від 18.09.2012, №505 від 18.09.2012, №506 від 18.09.2012, №507 від 18.09.2012, №508 від 18.09.2012, №531 від 21.09.2012, №549 від 28.09.2102, №548 від 28.09.2012, №498 від 18.09.2012, №599 від 02.10.2012.

Вартість товарно-матеріальних цінностей в сумі 118 375,00 грн віднесена до збільшення балансової вартості відповідних груп основних засобів, які обліковуються по бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» та не введені в експлуатацію. Вартість таких цінностей в сумі 47 889,00 грн у 3 і 4 кварталах 2012 року віднесено до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг).

Перелічені договори з придбання товарів, видаткові і податкові накладні, специфікації, акти приймання-передачі товару підписані уповноваженими посадовими особами позивача та ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум», ТзОВ «Унітек», а також скріплені відтисками печаток останніх.

Зазначені вище обставини вказують на те, що позивачем оприбутковано придбаний товар та сформовано податковий кредит та валові витрати у межах здійснення власної господарської діяльності.

З приводу висновків контролюючого органу про те, що вказані вище господарські операції з придбання відповідного товару не входять в межі основної діяльності підприємства позивача, колегія суддів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи має загальний характер й може бути обмежена лише за рішенням суду.

Частиною 2 статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язання, інших умом господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За змістом п.п.4.2.31 п.4.2 статуту ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», товариство здійснює гуртову торгівлю продовольчими і непродовольчими товарами. Також згідно п.4.4 статуту підприємство здійснює зовнішньоекономічну діяльність самостійно у порядку встановленому чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що господарські правочини по придбанню та наступному продажу датчиків тиску п`єзоелектричних на експорт відносяться до статутного предмету діяльності позивача.

Відповідачем не було надано доказів відсутності можливості у ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек» у період часу з червня 2012 року по січень 2013 року самостійно здійснити поставки матеріалів та надати послуги, що спростовує доводи відповідача про продаж і реалізацію товарів саме вказаними контрагентами, які є предметом дослідження у судовому розгляді даної адміністративної справи.

Стосовно доводів відповідача про безтоварність операцій позивача з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум», ТзОВ «Унітек» в акті перевірки від 30.09.2013, з урахуванням перевірок інших територіальних органів податкової служби, зокрема, актів перевірок Індустріальної МДПІ м. Харкова №554/22-207/33067821 від 10.08.2012 та №643/22-207/33067821 від 28.05.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки за березень-червень 2012 року та червень-грудень 2010 року, січень, лютий, квітень, травень, липень 2012 року, з серпня 2012 року по березень 2013 року, актів ДПІ в Оболонському районі м. Києва №343/22.2-10/35585752 від 02.04.2013, №397/22.2-10/35585752 від 10.04.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин за період з січня 2012 року по березень 2013 року, акту Основ`янської МДПІ м. Харкова №322/221/14063412 від 12.03.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин за період з січня 2012 року по березень 2013 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, щодо ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» в акті перевірки від 30.09.2013 використано висновки актів перевірок Індустріальної МДПІ м. Харкова №554/22-207/33067821 від 10.08.2012 та №643/22-207/33067821 від 28.05.2013, проте, у вказаних актах не міститься будь-яких фактичних даних про перевірку первинних документів бухгалтерського і податкового обліку господарських операцій вказаного товариства безпосередньо з позивачем.

Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 по справі №2а-11182/12/2070 було визнано протиправним акт від 10.08.2012, у зв`язку з чим, такий не може бути належним та допустимим доказом порушень позивачем податкового законодавства, наслідком чого стало збільшення останньому суми грошового зобов`язання.

Стосовно ТзОВ «НВФ «Електросервіс» в акті перевірки від 30.09.2013 відповідач використав акти ДПІ в Оболонському районі м. Києва №343/22.2-10/35585752 від 02.04.2013 та №397/22.2-10/35585752 від 10.04.2013. Підставами негативних висновків по відносинах з позивачем ДПІ у м. Івано-Франківську, виходячи з даних перевірки ДПІ в Оболонському районі м. Києва, визначило відсутність такого контрагента за фактичним місцем знаходження та адресою обліку платника податку. У свою чергу, будь-яких фактичних обставин у відносинах між позивачем та вказаним контрагентом відповідач не перевіряв, а лише використав висновки ДПІ в Оболонському районі м. Києва про відсутність у ТзОВ «НВФ «Електросервіс» об`єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період з січня 2012 року по березень 2013 року. Такий висновок ДПІ в Оболонському районі м. Києва сформовано на підставі висновку ГВПМ ДПІ в Оболонському районі м. Києва №973/07-05 від 13.03.2013, зміст якого ні в акті зустрічної звірки №397/22.2-10/35585752 від 10.04.2013, ні в акті перевірки позивача від 30.09.2013, не розкритий.

В описовій частині акта перевірки позивача від 30.09.2013 посадові особи контролюючого органу послалися на висновок почеркознавчої експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру СТКЗР Білоцерківського МВ №319 від 19.04.2013, проте зі змісту вказаного висновку не можливо встановити, по яких саме документах проведено дослідження (пояснення, довіреність, реєстраційна заява ТзОВ «НВФ «Електросервіс»).

Зокрема, в частині з`ясування результатів завершення кримінального провадження №0005599 від 15.04.2013, порушеного за ст.358 КК України, стосовно результатів перевірки діяльності ТзОВ «НВФ «Електросервіс», згідно вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 08.08.2019, колегією суддів було з`ясовано, що жодної інформації щодо вказаного кримінального провадження, в тому числі наявності вироку суду, який набрав законної сили, представником відповідача не було надано, хоча заходи спрямовані на її отримання ним вживались.

Стосовно ТзОВ «НВП «Вітактум» в акті перевірки від 30.09.2013 відповідач використав акт Основ`янської МДПІ м. Харкова №322/221/14063412 від 12.03.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин за період з січня 2012 року по березень 2013 року. Відсутність вказаного контрагента за адресою реєстрації станом на березень 2013 року, не свідчить про таку відсутність посадових осіб вказаного підприємства станом на час проведення перевірки позивача, зокрема, серпень-вересень 2013 року. Даних про вжиття заходів щодо проведення зустрічної звірки під час перевірки позивача в акті від 30.09.2013 не міститься.

Акт зустрічної звірки від 12.03.2013 не містить жодних фактичних, перевірочних даних про наявність негативної «податкової історії» в інших контрагентів ТзОВ «НВП «Вітактум» по ланцюгу придбання, а лише міститься загальна інформація у вигляді припущень.

Також, стосовно доводів відповідача про відсутність ТзОВ «НВП «Вітактум» станом на квітень 2013 року за адресою : вул. Каштанова, 33, м. Харків (адресою реєстрації), з покликанням на лист ТзОВ НМУ «Електропівденмонтаж» від 03.04.2013, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вказаний лист не містить даних про те, чи були або чи не були такі відносини станом на час здійснення господарських відносин між позивачем та ТзОВ «НВП «Вітактум». До того ж, представники відповідача не довели, що ТзОВ НМУ «Електропівденмонтаж» є єдиним власником усіх частин нерухомого майна за адресою : вул. Каштанова, 33, м. Харків, що б в свою чергу виключало можливість передачі в оренду нежитлових приміщень іншими суб`єктами господарювання, в тому числі ТзОВ «НВП «Вітактум».

Стосовно доводів відповідача про не перебування у серпні, вересні та жовтні 2012 року у відрядженні в м. Харкові начальника відділу матеріально-технічного постачання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» Волинського В.І., з підстав відсутності про це даних в табелях обліку робочого часу, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки відповідно до посвідки №140, останній перебував у службовому відрядженні в м. Харкові з 10.07.2012 по 13.07.2012 та згідно поданого авансового звіту про використання коштів від 13.07.2012 ОСОБА_1 було виплачено 1989,12 грн добових витрат, понесених під час відрядження. Крім того, з метою прийняття товару в ТзОВ «НВФ «Електросервіс» та здійсненні його передачі ТзОВ «НВП «Вітактум», ОСОБА_1 перебував в наступних службових відрядженнях в м. Харків з відшкодуванням витрат, пов`язаних з відрядженням, зокрема, у період з 30.08.2012 по 01.09.2012 (відрядна посвідка №195) підприємством виплачено 450,00 грн добових витрат (авансовий звіт №195), з 27.09.2012 по 29.09.2012 (відрядна посвідка №239) виплачено 450,00 грн добових витрат (авансовий звіт №239), з 30.10.2012 по 01.11.2012 (відрядна посвідка №254) виплачено 600,00 грн добових витрат (авансовий звіт №195). Відповідно до даних, які містяться в журналі реєстрації довіреностей на 2012 рік підприємства під номерами №№513, 684, 803, 885, зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 відповідні довіреності.

Отже, як правильно було встановлено судом першої інстанції, в табелях обліку використання робочого часу за серпень, вересень, жовтень 2012 року при їх заповненні начальником відділу матеріально-технічного постачання ОСОБА_1 помилково проставлено невірну відмітку у відповідні дні відрядження.

В той же час, з матеріалів справи встановлено, що помилка в обліку використання робочого часу не вплинула на правильність нарахування розміру місячної заробітної плати ОСОБА_1 , про яку вказує відповідач.

Доводи відповідача про відсутність реального руху товару між позивачем та ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» у зв`язку з відсутністю самого предмета купівлі-продажу, зокрема, датчиків тиску п`єзоелектричних, колегія суддів вважає необґрунтованими, які спростовуються наявною у матеріалах справи інформацією про дослідження датчиків тиску п`єзоелектричних ДУ «Науково-технологічний центр «Реактивелектрон» №132 від 18.04.2013, експертним висновком №146 від 03.07.2013 Служби товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи Центрального митного управління Лабораторних досліджень Державної митної служби України, а також висновком судової товарознавчої експертизи №10 від 14.05.2013, яка проведена щодо дослідження вказаних датчиків за матеріалами кримінального провадження №0000080, актом повернення майна від 30.09.2015.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 дав вказівку перевірити доводи відповідача стосовно збитковості господарських операцій позивача з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс» та ТзОВ «НВП «Вітактум», а також аналізу і дослідження довідок-розрахунків прибутковості коментованих операцій від 28.04.2014.

У матеріалах справи наявні відповідні довідки-розрахунки прибутковості коментованих операцій від 28.04.2014.

Згідно ч.2 ст.6 Закону №996-XIV, регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Товари, які придбані підприємством та призначені для наступного продажу в цілях бухгалтерського обліку вважаються запасами.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності регулює Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (далі - Стандарт), затверджене наказом Міністерства фінансів України №246 від 20.10.1999.

Пункт 8 Стандарту зобов`язує зараховувати придбані товари на баланс за первісною вартістю.

Первісною вартістю запасів, що придбані за плату, відповідно до п.9 Стандарту є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат : суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) з врахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству /установі; транспортно-заготівельних витрат; інших витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях.

Згідно видаткових накладних №РН-0000003 від 29.06.2012 та №РН-0000004 від 11.07.2012, позивачем було придбано у ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» 1060 датчиків тиску п`єзоелектричних, загальною вартістю 4 388 400 грн, в тому числі ПДВ 731 400 грн, а згідно видаткових накладних №2809-24 від 28.09.2012 та №3110-6 від 31.10.2012 у ТзОВ «НВФ «Електросервіс» придбано 1100 одиниць аналогічного товару, загальною вартістю 4 554 000 грн, в тому числі ПДВ 759 000 грн.

За змістом п.п.14.1.178 п.14.1 ст.14 ПК України, ПДВ - це непрямий податок.

Придбаваючи товар у платника ПДВ, підприємство-покупець відповідно до п.п. «а» п.198.1 ст.198 ПК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, мало право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до складу податкового кредиту в разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Таким чином, сума плаченого ПДВ, що включена до складу податкового кредиту, підлягає відшкодуванню.

У даному випадку суми ПДВ були включені позивачем до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.п.8, 9 Стандарту, позивач облікував в бухгалтерському обліку 1060 датчиків, придбаних у ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», загальною вартістю 3 657 000 грн, реалізував їх на експорт на суму 3 859 640,50 грн, сплативши комісіонеру за його послуги та витрати 151 445,58 грн. Відтак, фінансовим результатом від здійснення вказаної господарської операції є прибуток в сумі 51 194, 92 грн.

1100 датчиків, придбаних в ТзОВ «НВФ «Електросервіс», позивач облікував за загальною вартістю 3 795 000 грн, реалізував їх на експорт на суму 3 023 991, 98 грн та сплатив комісіонеру 176 450,61 грн. Як наслідок, фінансовим результатом даної господарської операції є прибуток в сумі 52 541, 37 грн.

Отже, доводи відповідача про збитковість господарських операцій позивача з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс» та ТзОВ «НВП «Вітактум» є необґрунтованими.

Крім того, відповідачем покликається на акт перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську №21/22-3/25068140 від 08.01.2013 та вказує, що товар, який ТзОВ «Унітек» реалізував позивачу по ланцюгу поставлений ТзОВ «Камеронплюс». Втім, в акті перевірки від 30.09.2013 не наведені жодні фактичні обставини чи первинні документи, які засвідчують такий факт руху товарів від ТзОВ «Камеронплюс» до позивача.

Як слідує зі змісту акта перевірки ТзОВ «Унітек» від 08.01.2013, вказане товариство за І півріччя 2012 року ІІ-ІІІ кварталах 2012 року сформувало валові витрати в загальній сумі 4456244,00 грн, із загального обсягу якого відповідач по відносинах з ТзОВ «Камеронплюс» зняв 1956540,00 грн витрат з придбання товарів, робіт, послуг. Тобто, підтвердив витрати на 2499704,00 грн. В актах перевірки не міститься даних про те, що саме з непідтверджених витрат по ТзОВ «Камеронплюс» в сумі 1956540,00 грн ТзОВ «Унітек» провело реалізацію товарів на користь позивача.

Вказані негативні висновки у відношенні ТзОВ «Камеронплюс» податковий орган сформував виходячи з даних про службову записку ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва №6367/07-06/30 від 05.07.2012 та акту ДПІ в Печерському районі м. Києва №3807/22-9/35633182 від 20.09.2012 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Камеронплюс» за період липень-серпень 2012 року. У даних службовій записці та акті встановлено недотримання ТзОВ «Камеронплюс» в момент вчинення правочинів вимог, які спрямовані на реальне настання правових наслідків, а також встановлено відсутність об`єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за вказаний період. Однією з підстав для таких висновків став факт не знаходження станом на вересень 2012 року ТзОВ «Камеронплюс» за адресою реєстрації платника податку, в той час як, перевірка позивача проведена через 11 місяців у серпні 2013 року, в ході проведення якої доказів виходу за адресою реєстрації такого контрагента по ланцюгу у акті перевірки відповідача від 30.09.2013 не міститься та не надано в судовому засіданні. Основною підставою визначено службову записку ГВПМ ДПІ в Печерському районі м. Києва від 05.07.2012 щодо наявності ознак «фіктивності» у діяльності ТзОВ «Камеронплюс», на підтвердження чого контролюючий орган отримав від працівника податкової міліції запити на невизначених контрагентів та відповіді від ТзОВ «Майндшер», ТзОВ «Вісман», які вказують, що не мали фінансово-господарських відносин з ТзОВ «Камеронплюс». На основі даних висновків зроблено припущення, що ТзОВ «Камеронплюс» не сформувало на законних підставах власний податковий кредит по відносинах по ланцюгу з такими двома суб`єктами господарювання, а отже і вся реалізація товарів (послуг) є удаваною, в тому числі по відносинах з ТзОВ «Унітек», та в подальшому з позивачем.

Втім, необхідно відмітити, що в актах перевірки, зустрічної звірки не вказано, який загальний обсяг податкового кредиту по місяцях сформовано ТзОВ «Камеронплюс» і за рахунок яких постачальників. Акти не містить даних, що єдиними постачальниками товарів (послуг) ТзОВ «Камеронплюс» у період 2011-2012 років були лише ТзОВ «Майндшер» та ТзОВ «Вісман».

Зі змісту акта слідує, що запити надсилалися іншим постачальникам по ланцюгу, однак не зазначено, яким саме та не зазначено, які результати співставлення даних і показників податкового обліку між такими платниками податків. Тому, відповідач актами перевірки від 08.01.2013 та 20.09.2012 не довів суду, що товар, який поставлений позивачу, був нібито придбаний лише у ТзОВ «Майндшер» та ТзОВ «Вісман», а також не спростував, що такий товар ТзОВ «Унітек», ТзОВ «Камеронплюс» міг придбаватися у інших платників податку по ланцюгу.

В акті від 08.01.2013 по ТзОВ «Унітек» та зустрічної звірки по ТзОВ «Камеронплюс» від 20.09.2012, який використав відповідач, не містяться будь-яких фактичних даних про перевірку первинних документів бухгалтерського і податкового обліку господарських операцій ТзОВ «Унітек» безпосередньо з позивачем.

Як слідує зі змісту актів від 10.04.2013, 10.08.2012, 12.03.2012, 20.09.2012, встановлено не неможливість проведення перевірки контрагентів по ланцюгу, зокрема, ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек», у зв`язку з їх відсутністю за адресою реєстрації. Аналіз даних ДПІ у Оболонському районі м. Києва, ДПІ у Печерському районі м. Києва, Індустріальної МДПІ м. Харкова, Основ`янської МДПІ м. Харкова, ДПІ у м. Івано-Франківську, на думку податкового органу, вказує на відсутність у згаданих суб`єктів господарювання адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по поставці товарів, виконанню робіт, наданню послуг та фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що свідчить про удавану діяльність таких контрагентів за перевіряємий період, по яких сформовані їхні зобов`язання та податковий кредит.

Такі висновки ДПІ у Оболонському районі м. Києва, ДПІ у Печерському районі м. Києва, Індустріальної МДПІ м. Харкова, Основ`янської МДПІ м. Харкова, ДПІ у м. Івано-Франківську ґрунтуються виключно на обставинах не отримання на запити податкових органів документів щодо формування податкового кредиту та виникнення зобов`язань, без виїзду безпосередньо на підприємство, без з`ясування у посадових осіб підприємств відповідних обставин та на підставі даних тільки самих декларацій вказаних контрагентів-постачальників, а також інших відомостей, які знаходяться у облікових справах зазначених податкових органів і базі даних АРМ «Звіт», АРМ «Аудит», АРМ «Розширений пошук у схемах, що використовуються суб`єктом господарювання з метою мінімізації об`єктів оподаткування та ухилення від сплати податків», АІС «Облік», АІС «Податки», база даних ТАХ.

З огляду на викладені вище обставини слід зазначити про те, що згідно наказу ДПА України №984 від 22.12.2010 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» (надалі по тексту Порядок) - не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб`єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб`єкта господарювання.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення, у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому, у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки (п.п.5.2 п.5 Порядку).

Відповідно до п.6 Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як слідує з актів перевірки від 10.04.2013, від 10.08.2012, від 12.03.2012, від 20.09.2012 ДПІ у Оболонському районі м. Києва, ДПІ у Печерському районі м. Києва, Індустріальної МДПІ м. Харкова, Основ`янської МДПІ м. Харкова, ДПІ у м. Івано-Франківську дійшли висновків про відсутність у контрагентів необхідних умов для ведення господарської діяльності, основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів і робочого персоналу. Однак, такі висновки перевіряючими зроблено без посилання на будь-який запит та відповіді органів державної влади, які володіють відповідною інформацією і згідно закону ведуть її облік по юридичних особах з тих чи інших питань права власності чи користування певними активами (об`єктами речового права) станом на червень 2012 року - січень 2013 року. Перевіряючі виходили виключно з інформації, наданої іншими структурами податкового органу. Відповідач, як і ДПІ у Оболонському районі м. Києва, ДПІ у Печерському районі м. Києва, Індустріальної МДПІ м. Харкова, Основ`янської МДПІ м. Харкова жодних документів ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек» не перевірялися, по суті не досліджувалися. Отримавши певну інформацію від ДПІ інших регіонів за місцем реєстрації контрагентів по ланцюгу (зібраної також без виїзної документальної перевірки), використали її та зробили суб`єктивні припущення про можливість застосування такої інформації до фінансово-господарських операцій таких платників податку, в тому числі ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що акти перевірок контрагентів позивача від 10.04.2013, 10.08.2012, 12.03.2012 та від 20.09.2012 не є належними та допустимими доказами у даній адміністративній справі, а покликання відповідача на них, як на обставини, які обґрунтовують правомірність та підставність виключення зі складу податкового кредиту позивача суми податку на додану вартість та формування валових витрат, на підставі лише таких актів, є безпідставними.

Отже, в матеріалах справи наявні податкові накладні позивача, виписані ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек», які відповідають нормам ст.9 Закону №996-XIV.

Вищевказані контрагенти позивача на час виконання господарських договорів були зареєстровані як платники ПДВ та включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, втім не знаходилися за адресою реєстрації.

Обґрунтовуючи свої припущення, покликаючись на факт відсутності постачальника і підрядників робіт за своїм місцезнаходженням, відповідач не звертає увагу на те, що така обставина є нічим іншим, як порушення відповідною особою законодавства, яке стосується його реєстрації, як суб`єкта підприємницької діяльності чи платника податків і зобов`язує його повідомляти відповідні органи про зміну свого місця знаходження, а у випадку порушення даної вимоги передбачає персональну відповідальність такої особи та її посадових осіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про реальність господарських операції щодо прийняття позивачем у постачальників товарів, про добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Що стосується висновків відповідача, які викладені в акті перевірки від 30.09.2013 про порушення ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» вимог ГК України в момент вчинення правочинів, які за своїм змістом не спрямовані на реальне настання правових наслідків, здійснених з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек», і, як наслідок не підтвердження реальності здійснення господарських відносин у період з червня по жовтень 2012 року, січня 2013 року, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки визнання правочину недійсним з підстав невідповідності його закону та суперечливості інтересам держави і суспільства є можливим лише в судовому порядку, а не з суб`єктивної оцінки відповідача. Однак, з даного приводу відповідач до суду не звертався і вказані в акті правочини недійсними в судовому порядку не визнавав, що також є свідченням необґрунтованості конкретної позиції ДПІ у м. Івано-Франківську.

Доводи відповідача стосовно невідповідності укладених між позивачем та ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек» правочинів вимогам ст.207, 208 ГК України, на думку колегії суддів ґрунтуються виключно на припущеннях. В акті перевірки від 30.09.2013 відсутнє посилання на належні та допустимі докази.

Також, податковим органом ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек», що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності, оскільки мета є суб`єктивною ознакою, притаманною фізичним особам. Юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту кримінальної відповідальності конкретних посадових осіб позивача та його контрагентів, та відповідальності таких суб`єктів господарювання за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, в тому числі фіктивного підприємництва, суду не надано.

Відповідачем на час розгляду справи, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду постанови або вироку суду, які набрали законної сили про притягнення до кримінальної відповідальності відповідальних посадових осіб або засновників вищевказаних товариств та визнання їх винними у вчиненні злочинів, передбачених статтями 205, 212 КК України.

Копія вироку Печерського районного суду від 05.08.2013 по справі №757/15488/13-к відносно ТзОВ «Камеронплюс» не містить жодних конкретних даних про господарські операції, період їх вчинення, відповідні документи первинного бухгалтерського і податкового обліку. Даний вирок не містить висновків про відносини ТзОВ «Камеронплюс» з ТзОВ «Унітек», в тому числі по ланцюгу постачання товарів до позивача. До того ж, відповідач не надав суду доказів набрання законної сили таким судовим рішенням.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що як в момент укладення позивачем договорів з ТзОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», ТзОВ «НВФ «Електросервіс», ТзОВ «НВП «Вітактум» та ТзОВ «Унітек, так і в процесі їх виконання, сторонами було додержано всіх вимог чинного законодавства, а тому висновки відповідача про безтоварність правочинів є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про протиправність оспорюваних позивачем рішень.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року по справі №809/849/14 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 16.07.2020.