Справа № 560/2233/20
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2233/20
РІШЕННЯ

іменем України

15 липня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2019 по 07.04.2020 в сумі 26986,69 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість грн. 69 коп.).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.12.2015, а саме за період затримки розрахунку з 01.05.2016 по 17.07.2019, ГУ ДПС у Хмельницькій області зобов`язана була виплатити 17.07.2019 (в день виплати індексації).

07.04.2020, в день виплати компенсації втрати частини заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку, тобто за період з 17.07.2019 по 07.04.2020, ГУ ДПС у Хмельницькій області виплачено не було.

Ухвалою суду від 29.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем подано відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації заробітної плати проведена у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМ України від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», а не відповідно до статті 116 та 117 КЗпП України.

У спірному випадку статті 116 та 117 КЗпП України не застосовуються. Цими нормами покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать при звільненні. В позовній заяві позивачка просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2019 по 07.04.2020. Проте ОСОБА_1 була звільнена з посади ГДРІ Кам`янець-Подільської ОДПІ 31.03.2016.

У випадку невиплати компенсації може бути лише зобов`язання виконати судові рішення на користь позивачки, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.

Позивач подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що індексація заробітної плати та компенсація втрати частини заробітної плати за своїм правовим статусом та економічним змістом є заробітною платою. Заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Суми, належні до виплати при звільненні 31.03.2016 (індексація та компенсація), відповідачем фактично були виплачені:

- 17.07.2019 - індексація заробітної плати;

- 07.04.2020 - компенсація втрати частини заробітної плати.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

31.03.2016 згідно наказу Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 28.03.2016 №51-о, на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України позивач була звільнена з посади головного державного ревізор-інспектора відділу адміністрування майнових податків управління доходів і зборів з фізичних осіб Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 по справі №822/1537/16, яка набрала законної сили згідно з ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016, зобов`язано Кам`янець-Подільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 включно.

17.07.2019 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/1537/16 ГУ ДФС у Хмельницькій області, як правонаступником Кам`янець-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області, проведено виплату позивачу індексації заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 року на суму 9360,12 гривень.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 по справі №560/2957/19 стягнуто з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 в сумі 138375 грн. (сто тридцять вісім тисяч триста сімдесят п`ять гривень).

У цьому судовому рішенні зазначено, що час затримки розрахунку при звільненні (невиплата індексації заробітної плати) за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 складає 820 робочих днів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.11.2019 по справі №560/3045/19, яке набрало законної сили згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2020 по справі №560/3045/19, стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.12.2015, а саме за період затримки розрахунку з 01.05.2016 по 17.07.2019, в сумі 9153,78 грн.

07.04.2020 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/3045/19 ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено виплату компенсації втрати частини заробітної плати в сумі 9153,78 грн.

Позивач звернулась до ГУ ДПС у Хмельницькій області із заявою від 09.04.2020, у якій просила виплатити середній заробіток за період затримки виплати компенсації заробітної плати з 18.07.2019 по 07.04.2020 в сумі 30881,25 грн.

Відповідь на зазначену заяву від ГУ ДПС у Хмельницькій області позивач не отримала.

Разом з відзивом на позов відповідачем було надано листа від 27.04.2020 №14206/10/22-01-13-02-20, яким розглянуто заяву від 09.04.2020 та повідомлено про виплату суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019, та утримання з таких податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Однак доказів надіслання чи отримання позивачем такого листа відповідачем не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Суд також звертає увагу на те, що у п.31 постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року по справі №825/742/16 зазначено, що незгода працівника з розміром належних до виплати при звільненні сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду.

Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки.

Такі дії будуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум при звільненні.

У рішенні по справі №560/3045/19 суд зазначив, що враховуючи факт затримки виплати позивачу індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.12.2015, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період затримки розрахунку з 01.05.2016 по 17.07.2019.

Суд враховує, що стаття 117 КзПП України не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Водночас, рішенням по справі №560/3045/19 присуджено на користь позивача компенсацію, що мала місце після її звільнення, за період з 01.05.2016 по 17.07.2019, внаслідок порушення строків виплати індексації заробітної плати.

Так, згідно зі ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, така компенсація не є належною до виплати сумою при звільненні позивача в розумінні ст.116 КЗпП, оскільки на момент звільнення позивача (31 березня 2016 року) строк нарахування та виплати такої компенсації не настав (компенсація нарахована за період затримки розрахунку з 01.05.2016 по 17.07.2019).

Враховуючи викладене, оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні сум був відсутній спір щодо обов`язку відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів, підстави для застосування до спірних відносин положень статті 117 КЗпП України відсутні.

Зазначене свідчить про безпідставність позовних вимог, оскільки кошти, що були стягнуті на користь позивача судовим рішенням, не входили до сум, які належали їй до виплати при звільненні.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.04.2019 по справі № 524/8024/16-а, яка є обов`язковою для врахування згідно приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №825/224/17.

Судом встановлено, що на відповідача вже було покладено передбачену статтею 117 КЗпП України відповідальність за непроведення своєчасного повного розрахунку при звільненні.

Так, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 по справі №560/2957/19 стягнуто з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 в сумі 138375 грн.

Крім того, на відповідача судом було покладено обов`язок компенсувати позивачеві втрату частини доходів - індексації заробітної плати - у зв`язку з порушенням строків її виплати (рішення по справі №560/3045/19), тобто, відповідач поніс фінансову відповідальність у зв`язку із нездійсненням своєчасної виплати позивачу коштів.

Водночас, виникнення права на отримання такої компенсації після звільнення свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2019 по 07.04.2020.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач був звільненим від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 липня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя Д.А. Божук