Справа № 520/6495/2020
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

16 липня 2020 р. № 520/6495/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В., розглянувши у в порядку ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул.Ярослава Мудрого, буд.16, м.Харків, 61002, ), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул.Ярослава Мудрого, буд.16, м.Харків, 61002, ) про визнання протиправними бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо не виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" про вчинення заходів та дій і не надсилання документів ВП не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення в порушення ст.28 Закону; невиконання вимог ст.18 Закону та не витребування у боржника Розрахунку боргу, розпорядження інші належні документи для підтвердження виконання рішення суду, звернення до суду з поданням щодо роз`яснення судового рішення; вимагання від посадових осіб боржника підтвердження повного виконання судового рішення; скасування постанову виконавця у разі закриття виконавчого провадження, надання розпорядження щодо здійснення передбачуваних Законом заходів і дій щодо належного виконання обов`язку та судового рішення у повному обсязі; щодо не одержання з метою захисту інтересів стягувана від боржника та його посадових осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, а також щодо не здійснення виклику посадових осіб з приводу виконавчого документу та не звернення до суду щодо застосування приводу за обставин не надання інформації, довідок, пояснень щодо виконання у повному обсязі рішення суду від 02.07.2019 №520/5620/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(11)/2019, та не надсилання в установленому законом порядку і не надання копії вчинених дій і постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60507717 від 25.03.20р. за виконавчим листом №520/5620/19 від 19.09.2019р.;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60507717 від 25.03.2020 за виконавчим листом №520/5620/19 від 19.09.2019 на виконання рішення суду від 02.07.2019 №520/5620/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 з 25.04.2019р. перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(11)/2019.

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконати вимоги Закону України Про виконавче провадження та здійснити заходи і дії передбачені ст.18 щодо виконання у повному обсязі рішення суду за нормою частини З статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" "виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року" за відновленим виконавчим провадженням ВП №60507717 за виконавчим листом №520/5620/19 від 19.09.2019 на виконання рішення суду від 02.07.2019 №520/5620/19 про зобов`язання органу ПФУ провести ОСОБА_1 з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019.

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення службовими особами відповідача;

- допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що позаяк рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у адміні стративній справі №520/5620/19 Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківської області не виконано, то державний виконавець протиправно не вчинив всіх, визначених ЗУ "Про виконавче провадження" дій для забезпечення виконання рішення суду та безпідставно закрив виконавче провадження.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання позивач не прибув, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив суд позов задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не прибули, надіслали письмовий відзив на позовну заяву, в якій просили відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без участі представника.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

В провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебувало виконавче провадження ВП №60507717 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/6495/19 від 07.07.2019 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(11)/2019, справа №3-14/2019(402/19, 1737/19).

05.11.2019 до Відділу надійшла заява позивача (стягувача) про відкриття виконавчого провадження.

06.11.2019 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60507717., копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження

19.11.2019 до державного виконавця надійшла відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за вих. №3932/04.9-20 від 15.11.2019, відповідно до якої: " ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та нараховано суму боргу за період з 25.04.2019. Виплату буде проведено відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 № 649. Рішення суду виконано в повному обсязі".

26.11.2019 року до відділу надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення від стягувача до Харківського окружного адміністративного суду.

05.12.2019 р. державним виконавцем прийнята постанова про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

23.03.2020 р. державний виконавець прийняв постанову про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн. через повторне невиконання рішення суду в повному обсязі.

25.03.2020 державним виконавцем на виконання вимог ст.63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" до ГУНП в Харківській області направлено повідомлення про вчинення посадовими (службовими) особами Боржника кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України за вих. №60507717 від 25.03.2020 р.

25.03.2020 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист направлено до суду, який його видав.

Не погодившись з прийнятим рішенням державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та вважаючи, що відповідачем не вчинено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, №1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 року (далі по тексту Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини склались з приводу виконання рішення суду, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження", згідно з ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст.370 КАСУ судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 18 частини третьої статті 18 Закону встановлено право виконавця вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Суд зазначає, що у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути вжиті заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Згідно частини 6 статті 26 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Проаналізувавши положення статті 63 Закону суд зазначає, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч.1 та 2 ст.77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірного рішення, в той же час позивачем не наведено достатніх доказів та підстав для задоволення позову, через що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, з урахуванням приписів п.3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панченко О.В.