Справа № 520/12361/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

"16" липня 2020 р. справа № 520/12361/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дронь А.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача про встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 520/12361/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду 02.07.2020 року звернувся представник позивача із заявою про встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 520/12361/19, в якій просить суд: встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 р. по справі №520/12361/19 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області негайно (без відстрочення) здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 649 від 22.08.2018 року), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник зазначив, що відповідач не виконує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року, мотивуючи це тим, що рішення суду є виконаним, виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України №649. Зазначає, що згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами.

Від заступника начальника ГУ ПФ в Харківській області 10.07.2020 року через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на заяву, в яких відповідач зазначає, що на виконання рішення суду від 19.12.2019 року по справі № 520/12361/19 було проведено відповідний перерахунок. Повідомив суд про те, що на виконання зазначеного судового рішення Головне управління ПФУ добровільно проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 86 % грошового забезпечення та з 01.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Проведено розрахунок на доплату пенсії з січня 2018 по лютий 2020. Зазначив, що виплату доплати пенсії з 21.01.2020 по лютий 2020 в сумі 3232,10 грн. проведено у березні 2020.

Доплату пенсії згідно розрахунку з січня 2018 по 20.01.2020 в сумі 58399,89 грн. буде проведено в порядку, визначеному постановою КМУ № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

У судове засідання, призначене на 16 липня 2020 року, сторони, що повідомлялись належним чином про дату та місце розгляду заяви, не прибули.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши доводи, викладені сторонами у заяві та запереченнях на заяву, суд встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 р. по справі №520/2693/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 86% від відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 21.01.2020 року.

Головне управління ПФУ в Харківській області листом від 23.04.2020 про виконання рішення суду, повідомило позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 р. по справі № 520/12361/19, яке набрано законної сили 21.01.2020 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії. Різницю пенсії за період з 01.01.2018 по 20.01.2020, яка нарахована на виконання рішення суду, буде виплачено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788).

Заявник зазначає, що боржником не надано жодного доказу на підтвердження виконання рішення суду віл 19.12.2019 р. по справі № 520/12361/19 в частині виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2018 по 20.01.2020.

Вважаючи, що боржником не виконано судове рішення в повному обсязі, ОСОБА_1 через свого представника звернувся з даною заявою до суду.

Розглядаючи подану заяву судом зазначається наступне.

Згідно положень ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч.1 ст. 378 КАС України).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст. 378 КАС України).

Суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 по справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Із розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 встановлено, що позивачу на виконання рішення суду від 19.12.2019 року Головним управлінням ПФУ проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 86 % грошового забезпечення та з 01.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, проведено розрахунок на доплату пенсії з січня 2018 по лютий 2020. Виплату доплати пенсії з 21.01.2020 по лютий 2020 в сумі 3232,10 грн. проведено у березні 2020. Решта невиплаченої суми, згідно розрахунку з січня 2018 по 20.01.2020 в сумі 58399,89 грн. боржник плану провести в порядку, визначеному постановою КМУ № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Положеннями Закону України "Про виконавче провадження" визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто, у випадку наявності обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, сторона або державний виконавець можуть звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Одночасно, суд зазначає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 р. у справі " ОСОБА_2 проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Тобто, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Водночас, за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 р. у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 0840/3112/18.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Тобто, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Враховуючи, що в межах справи розглядається питання стосовно порушення прав позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, слід враховувати, що згідно з пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційне поняття "закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Водночас, відповідно до положень Конституції України, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Отже, суд вважає, що заява позивача про встановлення способу виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі №520/2693/19, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача, є необхідним встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 19.12.2019 по адміністративній справі №520/12361/19, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, без застосування при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018.

Щодо формулювання в заяві заявником "без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів ", суд зазначає, що виходячи з матеріалів справи, в даному випадку до заявника взагалі не застосовувалися положення інших постанов Кабінету Міністрів України. Суд зазначає, що таке формулювання не є коректним, водночас, спірні правовідносини врегульовані постановою №649.

Стосовно вимог негайно (без відстрочення) здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд зазначає, що перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача про встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 520/12361/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 р. по справі №520/12361/19 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, без застосування при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018.

У задоволенні заяви в іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16 липня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.