Справа № 620/1545/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Чернігів Справа № 620/1545/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

представник відповідача Будлянського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просить:

1. Визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, викладену в наказі від 26.03.2020 року за № 25-5301/14-20-сг та скасувати даний наказ.

2. Зобов`язати Головне управлінця Держгеокадастр у Чернігівської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Талалаївської сільської ради Ніжинської району Чернігівської області, в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0105, згідно наданих документів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки

сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на

території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, оскільки земельна ділянка розміщена в межах земельного масиву,

який перебуває у користуванні інших осіб для фермерського господарства на

підставі правовстановлюючих документів, які видані до 2003 року. Вважає вищевказану відмову Головного управління протиправною і

такою, що порушує право на безоплатне отримання земельної ділянки.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу беї її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.03.2020 за № 25-5301 /14-20-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» є правомірним та обгрунтованим, а підстав для його скасування немає.

Третя особа у судове не з`явилась.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, враховуючи таке.

Позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою від 25.02.2020 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Талалаївка Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у запасі: частина земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0105).

Згідно наказу Головного управління, виданого 26.03.2020 за № 25-5301/14-20-сг, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, оскільки земельна ділянка розміщена в межах земельного масиву, який перебуває у користуванні інших осіб для фермерського господарства на підставі правовстановлюючих документів, які видані до 2003 року.

Вважаю вищевказану відмову протиправною позивачка звернулась до суду.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, наказом від 26.03.2019 за № 25-5301/14-20-сг позивачці надано відмову у наданні дозволу з тих підстав, що земельна ділянка, відносно якої вона зверталась, розміщена в межах земельного масиву, який перебуває у користуванні інших осіб для ведення фермерського господарства на підставі правовстановлюючих документів, які видані до 2003 року, проте відомості про земельні ділянки не були внесені до Державного земельного кадастру.

Підставою для прийняття такого рішення була інформація надана Міськрайонним управлінням у Ніжинському районі та м. Ніжині Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, лист від 16.03.2020 за № 581/419-20-0.172). В зазначеному листі Міськрайонне управління повідомило, шо земельна ділянка, відносно якої звернулась позивачка включена до земель, на яких проведено інвентаризацію у 2013, 2019 роках, кадастровий номер :08:001:0105. Крім того, дана земельна ділянка відведена для створення індивідуальних фермерських господарств, існують державні акти на право постійного користування в одному примірнику.

У зв`язку з тим, що земельна ділянка, зображена на Графічному матеріалі, доданому до заяви про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, повністю накладається на земельну ділянку площею 15,50 га., яка в свою чергу у входить до земельного масиву за кадастровим номером :08:001:0105, відповідачем правомірно відмовлено у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць