Справа № 160/4943/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року Справа № 160/4943/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняДудко Ю.С.,
позивача представника відповідача Чупилко Ю.С., Перекорінського І.С.,
05.05.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство Петриківське лісове господарство, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації в частині не прийняття розпорядження, яким виділити лісову ділянку в порядку спеціального використання лісових ресурсів в довгострокове тимчасове користування громадянином для культурно-оздоровчих цілей (обслуговування бази відпочинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 7) строком на 25 років: ОСОБА_1 площею 0,30 га, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства Петриківське лісове господарство і розташована в кварталі 50, виділ 22 Курилівського лісництва;
- зобов`язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію прийняти розпорядження, яким виділити лісову ділянку в порядку спеціального використання лісових ресурсів в довгострокове тимчасове користування громадянином для культурно-оздоровчих цілей (обслуговування бази відпочинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) строком на 25 років: ОСОБА_1 площею 0,30 га, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства Петриківське лісове господарство і розташована в кварталі 50, виділ 22 Курилівського лісництва.
Ухвалою суду від 06.05.2020 було задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з позовною заявою у справі № 160/4943/20 та поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення до суду у справі № 160/4943/20 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
03.06.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив, в обґрунтування якого зазначено, що спірна земельна ділянка, згідно довідки Держгеокадастру від 05.02.2018 №97-40.191-274/182-18 відноситься до земель лісогосподарського призначення та на даний час перебуває у постійному користуванні Дніпродзержинського лісгоспа. Надання спірної ділянки у користування позивачу за наявних обставин можливо лише у порядку передбаченому ст. 123 Земельного кодексу України, тобто з погодженням Кабінету Міністрів України, адже законодавець відносить спірну ділянку до земельної через наявність на цій ділянці об`єктів нерухомості, які належать позивачу на праві власності. Крім того, відповідачем було надано вичерпні відповіді (роз`яснення) від 08.11.2018 №23-1990/0/139-18, від 06.02.2019 №13-144/0/139-19, від 05.08.2019 №13-1233/0/139-19, в яких, зокрема, акцентувалася увага позивача ОСОБА_1 на різницю в порядку оформлення земельної та лісової ділянки.
Таким чином, відповідач вважає, що доводи позивача про бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації є необґрунтованими, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
09.06.2020 до суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій зазначив, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на статті 122-123, частини 8-9 ст. 149 Земельного кодексу України, на думку позивача є помилковими, оскільки в даному випадку при прийнятті регуляторного акту зі спірного питання Дніпропетровська обласна державна адміністрація повинна керуватись статтями 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», відповідно до статтей 1, 18, 31,67, 68 та 74 Лісового кодексу України, про що свідчить численні розпорядження Державних адміністрацій інших областей з аналогічних питань, які є публічно доступними. Отже, відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності та не спростовано твердження позивача про порушення її прав, свобод та інтересів.
22.06.2020 відповідачем надано письмові заперечення та вказав про таке.
Стосовно доводів позивача щодо надання обґрунтування у разі виділення саме лісової ділянки, то вони спростовуються нормами чинного законодавства. При цьому, зазначення мети (для культурно-оздоровчих цілей) без належного обґрунтування не достатньо для призначення позитивного рішення суб`єктом владних повноважень, адже використання лісу накладає на орендаря ряд обов`язків щодо використання корисних властивостей лісу та його збереження.
В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав в повному обсязі та надав пояснення на обґрунтування доводів, викладених у позовній заяві. Просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Заяв та клопотань до суду не надходило.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до Довідки від 05.02.2018 № 97-4-0.191-274/182-18, наданої Міськрайонним управлінням у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області об`єкт нерухомого майна, а саме: база відпочинку «Лазурь» розташований на ділянці площею 0,3000 га, постійним користувачем є Державне підприємство «Дніпродзержинський лісгосп» з категорією земель: землі лісогосподарського призначення.
Листом Державного агентства лісових ресурсів України від 08.08.2018 року № 02-33/2839-18, розглянувши лист Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства від 30.07.2018 року № 396 щодо виділення гр. ОСОБА_1 у довгострокове-тимчасове користування лісової ділянки, що перебуває у постійному користуванні Державного підприємства «Дніпродзержинський лісгосп» (Курилівське лісництво, кв. 50, вид.22) площею 0,3 га для культурно-оздоровчих цілей, позивача було повідомлено, що Державне агентство лісових ресурсів України не заперечує щодо розгляду порушеного питання відповідно до чинного законодавства, терміном надання у довгострокове користування лісової ділянки до 25-ти років.
Зважаючи на зазначений позитивний висновок Державного агентства лісових ресурсів України від 08.08.2018 року № 02-33/2839-18 Дніпропетровське обласне управління лісового та мисливського господарства не заперечувало щодо розгляду вищезазначеного питання відповідно до чинного законодавства, скерувавши відповідний лист від 21.08.2018 № 444 до Державного підприємства «Дніпродзержинський лісгосп».
08.07.2019 позивач звернулась із заявою до директора Державного підприємства «Дніпродзержинський лісгосп» з проханням надати погодження, визначене ст. 18 Лісового кодексу України на довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою, що перебуває у постійному користуванні ДП «Дніпродзержинський лісгосп» (Курилівське лісництво, кв. 50, вид. 22) площею 0,3 га для культурно-оздоровчих цілей на якій розташована належна громадянці України ОСОБА_1 на праві приватної власності база відпочинку за адресою: АДРЕСА_2 .
10.07.2019 №293 Державне підприємство «Дніпродзержинський лісгосп» не заперечувало щодо розгляду порушено питання відповідно до вимог чинного законодавства, терміном надання у довгострокове користування лісової ділянки до 25-ти років та надало викопіювання з матеріалів лісовпорядкування ДП «Петриківський лісгосп» з нанесенням орієнтовного місця розташування лісової ділянки, запитуваної гр. ОСОБА_1 у довгострокове тимчасове користування.
08.11.2018 вих.№ 23-1990/0/139-18 юридичним управлінням Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано відповідь, в якій зазначено, що з огляду наданого на розгляд клопотання та матеріалів до нього вбачається, що запитувана земельна ділянка площею 0,3000 га віднесена до земель лісогосподарського призначення, а згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 05.02.2018 №97-4-0.191-274/182-18 користувач зазначеної земельної ділянки є Дніпродзержинський лісхоззаг. Крім того, вказано, що до пакету документів необхідно долучити оригінали належним чином посвідчені копії погоджень, визначених ст. 18 Земельного кодексу України. Також зауважив, у зв`язку з наявністю на ділянці об`єкта нерухомості (база відпочинку) підлягають застосуванню положення статті 120 ЗК України, якими визначено застосування порядку, передбаченого статтею 123 ЗК України, з урахуванням повноважень, встановлених статтями 122, 149 ЗК України.
08.01.2019 позивач повторно звернулась із заявою до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до якої долучено: к/паспорту, коду іпн ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111176404 від 19.01.2018, нотаріально посвідчена копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112710771 від 02.02.2018, нотаріально посвідчена копія листа Державного агентства лісових ресурсів України від 08.08.2018 №012-332839-18, к/листа Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства від 21.08.2018 №444, к/довідки Петриківського відділу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 05.02.2018 №97-4-0.191-274/182-18, оригінал листа Державного підприємства «Дніпродзержинське лісове господарство» №5 від 02.01.2019 з додатками на 3-х арк.
06.02.2019 вих.№13-144/0/139-19 юридичним управлінням Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано відповідь, в якій зазначено, що порушене питання вже розглядалось юридичним відділом управління облдержадміністрації, та позивачу надавались відповідні роз`яснення в межах компетенції листом від 08.11.2018 вих.№ 23-1990/0/139-18, які не було враховано ОСОБА_1
16.07.2019 ОСОБА_1 було подано до відповідача клопотання про надання лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування, в якому просила виділити лісову ділянку площею 0,3 га в кварталі 50 виділі 22 Курилівського лісництва, що перебуває у постійному користуванні Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» у довгострокове тимчасове платне користування строком до 25-ти років без вилучення із складу постійного користувача.
15.08.2019 вих.№13-1233/0/139-19 юридичним управлінням Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано відповідь, в якій повторно зазначено, що відповідно до Лісового кодексу України та Правил використання корисних властивостей лісів, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 №502 строки надання у довгострокове тимчасове користування, повинні відповідати реальним можливостям тимчасового лісокористувача для їх ефективного використання (наявність необхідних фінансових та матеріальних ресурсів, кваліфікованих кадрів, господарських можливостей тощо). Також зауважив, у зв`язку з наявністю на ділянці об`єкта нерухомості (база відпочинку) підлягають застосуванню положення статті 120 ЗК України, якими визначено застосування порядку, передбаченого статтею 123 ЗК України, з урахуванням повноважень, встановлених статтями 122, 149 ЗК України.
Отже, позивач вважає, що відповідач порушив його законні права та інтереси, допустивши бездіяльність в частині не винесення Дніпропетровською обласною державною адміністрацією розпорядження про виділення ОСОБА_1 лісової ділянки в довгострокове тимчасове користування.
Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 14 Конституції України проголошено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно статті 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: 1) виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; 2) законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.
Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: 1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; 2) соціально-економічного розвитку відповідних територій; 3) бюджету, фінансів та обліку; 4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; 5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку; 6) науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей; 7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; 8) зовнішньоекономічної діяльності; 9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; 10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.
Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» повноваженнями в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля є:
1) розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості грунтів, що перебувають у державній власності;
2) розпоряджається землями державної власності відповідно до закону;
3) розробляє, подає на затвердження відповідної ради та забезпечує виконання регіональних екологічних програм; звітує перед відповідною радою про їх виконання; вносить до відповідних органів пропозиції щодо державних екологічних програм;
4) вживає заходів до відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля підприємствами, установами, організаціями і громадянами;
5) вносить пропозиції відповідним органам місцевого самоврядування щодо організації територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення;
6) інформує населення про екологічно небезпечні аварії та ситуації, стан довкілля, а також про заходи, що вживаються до його поліпшення;
7) організовує роботу по ліквідації наслідків екологічних аварій, залучає до цих робіт підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та громадян;
8) вносить пропозиції в установленому законом порядку про зупинення діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності у разі порушення ними законодавства про охорону довкілля та санітарних правил;
9) розробляє і забезпечує дотримання правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зони санітарної охорони джерел водопостачання; обмежує або забороняє використання підприємствами питної води у промислових цілях;
10) здійснює контроль за використанням відходів з урахуванням їх ресурсної цінності та вимог безпеки для здоров`я людей і навколишнього природного середовища та розглядає справи про адміністративні правопорушення або передає їх матеріали на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи;
11) погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища;
12) вносить до Кабінету Міністрів України пропозиції щодо встановлення та зміни меж районів, міст у порядку, визначеному законом;
13) здійснює контроль за забезпеченням безперешкодного і безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів та островів для загального водокористування відповідно до закону.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно розглянув заяву позивача від 02.10.2018, та від 08.01.2019, та від 16.07.2019 та надав йому з цього приводу відповідні роз`яснення листом відповідно від 08.11.2018 вих.№ 23-1990/0/139-18, 06.02.2019 вих.№13-144/0/139-19, 15.08.2019 вих.№13-1233/0/139-19, оскільки діяв на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації в частині не прийняття розпорядження, яким виділити лісову ділянку в порядку спеціального використання лісових ресурсів в довгострокове тимчасове користування громадянином для культурно-оздоровчих цілей (обслуговування бази відпочинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область АДРЕСА_4 Петриківський район АДРЕСА_5 . Курилівка АДРЕСА_2 , 7) строком на 25 років: ОСОБА_1 площею 0,30 га, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства Петриківське лісове господарство і розташована в кварталі 50, виділ 22 Курилівського лісництва є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Дніпропетровську обласну державну адміністрацію прийняти розпорядження, яким виділити лісову ділянку в порядку спеціального використання лісових ресурсів в довгострокове тимчасове користування громадянином для культурно-оздоровчих цілей (обслуговування бази відпочинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт Курилівка, АДРЕСА_6 Зелена, 7) строком на 25 років: ОСОБА_1 площею 0,30 га, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» і розташована в кварталі 50, виділ 22 Курилівського лісництва, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєктів владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Такі втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Отже, зобов`язуючи Дніпропетровську обласну державну адміністрацію прийняти розпорядження, яким виділити лісову ділянку в порядку спеціального використання лісових ресурсів в довгострокове тимчасове користування громадянином для культурно-оздоровчих цілей (обслуговування бази відпочинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт Курилівка, вулиця Зелена, 7) строком на 25 років: ОСОБА_1 площею 0,30 га, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства Петриківське лісове господарство і розташована в кварталі 50, виділ 22 Курилівського лісництва, суд втручається в дискреційні повноваження субєктів владних повноважень, які уповноважені приймати відповідні рішення, тоді як суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством; тобто суд не приймає рішення з питань, віднесених до виключної компетенції відповідачів.
Суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав та законних інтересів позивача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання Дніпропетровську обласну державну адміністрацію розглянути заяву з доданими до неї документами ОСОБА_1 про виділення лісової ділянки в порядку спеціального використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов`язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію розглянути заяву з доданими до неї документами ОСОБА_1 про виділення лісової ділянки в порядку спеціального використання.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03.07.2020.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко