Справа № 420/4703/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4703/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та рішення щодо відмови в перерахунку з 01.10.2017 року пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 червня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку з 01.10.2017 року пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції, яка діяла до липня 2011 року, викладених в рішенні №3339 від 27.05.2020 року та скасувати вказане рішення про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () здійснити з 01.10.2017 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, без обмеження її граничного розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції, яка діяла до липня 2011 року, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати 60 144,42 грн., без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.10.2017 року та здійснювати відповідні виплати;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що в органах прокуратури на посадах прокурорів і слідчих прокуратури він пропрацював з січня 1998 року по жовтень 2017 рік, загальний стаж роботи на цих посадах склав майже 20 років. На теперішній час позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. На підставі рішення Приморського районного суду від 15 серпня 2016 року (та роз`яснення цього ж суду від 13 грудня 2016 року - справа №522/13128/16-а) позивачу призначено пенсію за вислугою років довічно, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 02.07.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1798-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року.

Як зазначив позивач, Постановою Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а саме підвищено посадові оклади та надбавки до посадових окладів працівників органів прокуратури за класні чини.

В подальшому, на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, Постанов КМУ, інших нормативних актів та аналогічних розрахунків Генеральної прокуратури України, позивачем 14.02.2020 року, з урахуванням підвищення посадового окладу станом на 30.09.2017 року, проведено розрахунок теперішньої заробітної плати, яка склала 80 135,16 грн.

19.05.2020 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії починаючи з 01.10.2017 року, згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, та на підставі постанови КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30.08.2017 року №657 чинної з 06.09.2017 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, надавши висновок ОНДІСЕ №20-1114/1115 від 30.04.2020 року. Однак, Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням за №3339 від 27.05.2020 року відмовлено позивачу в перерахунку пенсії.

Таким чином, позивач вважаючи дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку пенсії необґрунтованими, незаконними та такими, що грубо порушують Конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , гарантовані Конституцією України та Законами України, а оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що Кабінетом Міністрів України порядок та умови проведення перерахунку раніше призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Відповідач наголошує, що право на перерахунок пенсії виникає для осіб за зверненням, що надходять починаючи з 13.12.2019 року, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настав не раніше 13.12.2019 року, а тому відповідач вважає, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам після 13.12.2019 року.

Як зазначає відповідач, перерахунок пенсії проводиться за зверненням пенсіонерів до органів Пенсійного фонду України на підставі довідок про заробітну плату, виданих органом прокуратури, в яких складові заробітної плати визначаються на момент виникнення права на перерахунок (дата збільшення заробітної плати, в тому числі її складових). При цьому, довідка про складові заробітної плати не надавалась.

Таким чином, відповідач вважає, що права на перерахунок пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» позивач не має, за відсутності довідки для перерахунку пенсії та відсутністю індивідуальних змін, що, починаючи з 13.12.2019 року, впливають на збільшення заробітної плати.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

19 червня 2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов разом з копією пенсійної справи позивача (вхід. №23648/20) та клопотання про зупинення провадження по справі (вхід. №23649/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зупинення провадження по справі задоволено та зупинено провадження по справі №420/4703/20 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №560/2120/20.

30 червня 2020 року позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року про зупинення провадження по справі (вхід. №24863/20).

02 липня 2020 року від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі (вхід. №ЕП/10018/20).

14 липня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом: поновлено провадження по справі та продовжено розгляд справи зі стадії на якій воно було зупинене за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; залучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вхід. №ЕП/10045/20).

15 липня 2020 року від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження (вхід. №ЕП/10677/20 та вхід. №ЕП/10679/20).

В судовому засіданні 15 липня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи заперечення відповідача (вхід. №ЕП/10678/20).

В судове засідання 15 липня 2020 року сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Докази належного повідомлення наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку сторін, а також наявність клопотань від представника позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, керуючись ч.9 ст.205 КАС України суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року по справі №522/13128/16-а, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено:

- визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з приводу відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» протиправними та скасувати Рішення №178 від 04 липня 2016 року «Про відмову у призначенні пенсії»;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 02.07.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи;

- стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн. (а.с.129-132).

Згідно довідки Прокуратури Одеської області №537 від 02.07.2016 року, заробітна плата на 02.07.2016 року складається: основний оклад 3 148,00 грн., класний чин 135,00 грн., вислуга років 944,40 грн. (30%), інші виплати, які передбачені чинним законодавством:

- (75989,83 х 1,29 + 215,33) : 60 = 1637,37;

- (12014,14 х 1,31 + 54,70) : 60 = 263,22;

- 167407,28 х 1,23 : 60 = 3431,85;

- (99414,68 х 1,38 + 625,95) : 60 = 2296,97;

- 60359,55 х 1,51 : 60 = 1519,05;

- 73723,08 : 60 = 1228,72;

- разом: 10377,18;

- всього: 3148,00+135,00+944,40+10377,18=14604,58.

Сума заробітної плати для нарахування пенсії у межах максимальної 14604,58 грн. (а.с.28).

Відповідно до довідки Прокуратури Одеської області від 16.04.2019 року за вих. №04, ОСОБА_1 на час звільнення, згідно наказу прокурора області від 24.10.2017 року №1932к, займав посаду начальника відділу прокуратури Одеської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 по посаді начальника відділу заробітна плата станом на 06 вересня 2017 року складає:

- посадовий оклад 7750,00 грн.;

- надбавка за класний чин 2400,00 грн.;

- надбавка за вислугу років 30%;

- надбавка за виконання особливо-важливої роботи 70%;

- доплати, які передбачені чинним законодавством: доплата за науковий ступінь 5%; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 0,00 грн. (а.с.32).

30 квітня 2020 року провідним судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Григорьєвою З.О. складено висновок експертного економічного дослідження №20-1114/1115 за заявою ОСОБА_1 від 18.02.2020 року, в якому зазначено:

1. Проведеними дослідженнями складений ОСОБА_1 14.02.2020 року розрахунок розміру заробітної плати ОСОБА_1 для перерахунку пенсії за вислугою років станом на 06.09.2017 року, розрахований відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року розрахунково та нормативно підтверджується на суму 60 144,42 грн., а не на суму 80 135,16 грн., як зазначено в Довідці від 14.02.2020 року. Різниця в сумі 19 990,74 грн. докладно відображена в дослідницькій частині.

2. Згідно проведеного розрахунку за даними документами розмір заробітної плати для перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 станом на 06.09.2017 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року, для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України складає на суму 60 144,42 грн. (а.с.153-158).

19 травня 2020 року позивач звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсі починаючи з 01.10.2017 року згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, та на підставі постанови КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30.08.2017 року №657 чинної з 06.09.2017 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, надавши висновок ОНДІСЕ №20-1114/1115 від 30.04.2020 року (а.с.39).

27 травня 2020 року ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , в якому, зокрема, зазначено, що права на перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» позивач не має за відсутністю довідки для перерахунку пенсії та відсутністю індивідуальних змін, що починаючи з 13 грудня 2019 року впливають на збільшення заробітної плати (а.с.41-42).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями про відмову у здійсненні перерахунку та виплати пенсії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст.6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих визначалося статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла до липня 2011 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України. Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Частиною 12 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Тобто, станом на час призначення позивачу пенсії (липень 2016 року) умови і порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих було визначено ст.50-1 Закону №1789-ХІІ та відповідно застосовувались до позивача в редакції, яка діяла до липня 2011 року, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року по справі №522/13128/16-а (а.с.129-132).

У подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, положення ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ від 08.07.2011 року не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.

Так, згідно з ч.13, 18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону №3668-VІ від 08.07.2011) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий період може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Надалі, Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ (далі - Закон №76-VІІІ) до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, зокрема, ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

14.10.2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15.07.2015 року.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ попередній Закон України «Про прокуратуру» із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Крім того, Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІ (далі - Закон №213-VІІ) знову внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, а саме в ч.15 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, згідно якої визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, п.5 Прикінцевих положень Закону №213-VІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії згідно із Законом №1789-ХІІ до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ неодноразово вносились зміни.

При цьому, суд зазначає, що нова редакція ст.50-1 Закону №1789-ХІІ суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності новою редакцією.

Законом №1697-VІІ взагалі визнано таким, що втратив чинність Закон України №1789-ХІІ, в тому числі статтю 50-1, окрім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої цієї статті.

Відповідно до ч.2, 3 ст.22, ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Як уже зазначалось, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла до липня 2011 року), якою передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім того, Законом №213-VІІ внесено зміни до ч.15 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак, вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Частиною 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У контексті викладеного, суд зазначає, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Тобто, безпідставним є застосування до правовідносин норм Закону №1697-VІІ, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.

Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Разом з тим, пенсія позивачу була призначена відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року, тобто до набрання чинності Законом №1697-VІІ.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 року №5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законами України від 02.03.2015 року №213-VІІ, від 28.12.2014 року №76-VІІІ та від 14.10.2014 року №1697-VІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла до липня 2011 року), оскільки редакції вказаних законів звужують права позивача в частині розміру пенсії.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви №68385/10 та №71378/10) від 26.06.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п.21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 року №5-рп/2005, від 29.06.2010 року №17-рп/2010, від 22.12.2010 року №23-рп/2010, від 11.10.2011 року №10-рп/2011).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що не проведення перерахунку пенсії позивачу на підставі та у порядку, визначеному у законі, чинному на момент призначення йому пенсії, є втручанням у його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу.

Суд критично ставиться до твердження відповідача, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №826/8546/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року, якими визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

При цьому, Верховний Суд звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом покладено саме на Уряд.

Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це порушує статтю 22 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

У своєму рішенні від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.

Частина 20 статті 86 Закону в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.

Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність роз`яснень механізму виконання рішення Конституційного Суду України, яка б надала можливість здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а відтак, оскаржувані дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90% суми заробітної плати, є протиправними, а оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3339 від 27.05.2020 року таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься в ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, відповідні положення втратили чинність з 13 грудня 2019 року.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, відповідно до положень ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 13 грудня 2019 року.

Суд зазначає, що позивач правильно реалізував надане йому законодавством право на перерахунок пенсії за вислугою років шляхом звернення до пенсійного органу з відповідною заявою встановленого зразка та поданням документів, підтверджуючих розмір заробітної плати за відповідною посадою (довідка про розмір грошового забезпечення від 16 квітня 2019 року №64).

Крім того суд критично відноситься до посилання відповідача на незаконність здійснення перерахунку пенсії без обмеження її граничного розміру з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (зі змінами) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати 10740 гривень.

Суд звертає увагу, наведені вище положення про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

Відносно посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд звертає увагу відповідача на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, в якому, зокрема, зазначено, що не проведення виплати пенсії особам, що відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону, в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон Держави також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на їх забезпечення, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

При цьому, Конституція України містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй. Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012). За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011. Держава Україна, як учасниця Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, визнає право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування, і може встановлювати тільки такі обмеження цього права, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це сумісно з природою зазначеного права, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 КАС України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в загальній сумі 1681 грн. 80 коп., сплачені згідно квитанції №0.0..1 від 03 червня 2020 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та рішення щодо відмови в перерахунку з 01.10.2017 року пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років з 01.10.2017 року виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції, яка діяла до липня 2011 року, викладену в рішенні №3339 від 27.05.2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 » на підставі заяви від 19 травня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3339 від 27.05.2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 без обмеження її граничного розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції, яка діяла до липня 2011 року, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати 60 144,42 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1681 грн. 80 коп. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня вісімдесят копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.