Справа № 200/2760/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Справа№200/2760/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Сєдих В.В.,

представника позивача Очеретька О.В.,

представник відповідача Польнікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1025-СГ від 25 лютого 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №1025-СГ від 25 лютого 2020 року про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696гп, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання у власність.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в листопаді 2019 року вона зверталася до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у мою власність. У грудні 2019 року нею отримано наказ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №6496-СГ від 28 листопада 2019 року, в якому Відповідач по справі зазначив, що відмовляє їй у затвердженні вищевказаного проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність у зв`язку із невідповідністю землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Отримавши роз`яснення та усунувши незазначені відповідачем по справі недоліки, 27 січня 2020 року вона повторно звернулася до відповідача по справі з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у власність.

28 лютого 2020 року нею було отримано наказ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 1025-СГ від 25 лютого 2020 року, в якому відповідач по справі зазначив, що відмовляє у затвердженні вищевказаного проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у мою власність, оскільки відповідно до схеми землеустрою та даних ДЗК (НКС) земельна ділянка обліковується за Службою автомобільних доріг України в Донецькій області. Відповідно до ст. 122 ЗК України ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не є розпорядником вищевказаної земельної ділянки.

Однак, з Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 1025-СГ від 25 лютого 2020 року вона незгодна, вважає його протиправним, та таким, що порушує її права та підлягає скасуванню/а.с.2-5/.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що за даними електронного документообігу підставами для прийняття вказаного наказу були: клопотання ОСОБА_1 (без графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки), викопіювання з Державного земельного кадастру, сформоване за допомогою Національної кадастрової системи (програмного забезпечення Державного земельного кадастру) Бровко Ганною Олегівною заступником начальника управління - начальником відділу у Покровському районі міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління, але нею не підписане. Додатково, міськрайонним управлінням у Покровському районі та м. Мирнограді надіслано скановану копію інформаційної довідки від 25 липня 2019 року №788/258-19 у якій зазначено, що земельна ділянка площею 20,000 рілля для ведення особистого селянського господарства на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області за даними форми 6-зем належить до земель сільськогосподарського призначення державної гласності, що перебувають у запасі.

Одночасно, відповідно до даних схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, Проекту формування території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, відомостей Державного земельного кадастру про суміжних користувачів земельних ділянок з кадастровими номерами :12:000:0477 та :12:000:0476, між цими земельним ділянкам та користування ДП "Доноблавтодор" відсутні землі державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

У листопаді 2019 ОСОБА_1 звернулась з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність.

За результатами розгляду клопотання громадянки ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність, було видано наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 28.11.2019 № 6496-СГ «Про відмову у затверджені документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», яким відмовлено громадянці ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розмір земельної ділянки 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність з підстав: невідповідність землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

За результатами розгляду повторного клопотання громадянки ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність, було видано наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 25 лютого 2020 року № 1025-СГ «Про відмову у затверджені документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», яким відмовлено громадянці ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розмір земельної ділянки 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: відповідно до схеми землеустрою та даних ДЗК (НКС) земельна ділянка обліковується за Службою автомобільних доріг України в Донецькій області. Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області не є розпорядником вищевказаної земельної ділянки.

Вважає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 25 лютого 2020 року №1025-С прийнятий з дотриманням вимог діючого законодавства та не підлягає скасуванню. Просить суд відмовити у задоволенні позову/а.с.80-86/.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі /а.с.72/.

02 квітня 2020 року через відділ діловодства та документообігу суду відповідачем надано відзив на позовну заяву /а.с.80-87/.

06 квітня 2020 року засобами електронного зв`язку через відділ діловодства та документообігу суду, відповідачем надано клопотання про відкладення підготовчого засідання /а.с.88-91/.

06 квітня 2020 року судом відкладено підготовче засідання у звязку із клопотанням представника відповідача до 29 квітня 2020 року.

28 квітня 2020 року представником позивача надано відповідь на відзив /а.с.95-105/.

29 квітня 2020 року представником відповідача надано суду клопотання про відкладення судового засідання та надані додаткові пояснення/а.с.106-107, 108-119/.

20 травня 2020 року судом у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 червня 2020 року.

10 червня 2020 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24 червня 2020 року

24 червня 2020 року через відділ діловодства та документообігу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи /а.с.168-170/.

24 червня 2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 08 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 24 червня 2020 року зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області надати суду в строк до 08 липня 2020 року оригінали схеми Красноамійського району та витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки №:12:000:0897, що були надані суду для огляду в судовому засіданні/а.с.175/.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та письмових поясненнях. Прсив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, є органом державної влади, є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

22 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00га ріллі із земель сальськогоспоадсрького призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства /а.с.23/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №3621-СГ від 30 липня 2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00га ріллі із земель сальськогоспоадсрького призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства /а.с.22/.

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у мою власність.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №6496-СГ від 28 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні вищевказаного проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність у зв`язку із невідповідністю землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою /а.с.12/.

Отримавши роз`яснення та усунувши незазначені відповідачем по справі недоліки, 27 січня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у власність.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 1025-СГ від 25 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні вищевказаного проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у мою власність, оскільки відповідно до схеми землеустрою та даних ДЗК (НКС) земельна ділянка обліковується за Службою автомобільних доріг України в Донецькій області. Відповідно до ст. 122 ЗК України ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не є розпорядником вищевказаної земельної ділянки /а.с.13/.

Позивач, не погоджуючись із даним рішенням, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не в повній мірі довів правомірність свого рішення та дій, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про державний земельний кадастр», «Про землеустрій» та Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною п`ятою статті 5 зазначеного Закону встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Визначення державного кадастрового реєстратора сформульовано у ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якої встановлено його спеціальний статус у сфері державної реєстрації земельних ділянок.

Основними повноваженнями кадастрового реєстратора є: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевірка на відповідність поданих документів вимогам законодавства; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання цих книг; внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання відмови щодо внесення; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; надання відомостей із Державного земельного кадастру й відмови в наданні; виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передання органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомостей про земельні ділянки.

Отже державний кадастровий реєстратор - це службова особа, суб`єкт владних повноважень, що здійснює всі необхідні дії з ведення Державного земельного кадастру.

Згідно вимог частин 1-3 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу(ч.8ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає обов`язковому погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.1 ст.186-1 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч.2 ст.186-1 ЗК України).

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч.5 ст.186-1 ЗК України).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи (ч.6 ст.186-1 ЗК України).

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження(ч.8 ст.186-1 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять.

При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про державний земельний кадастр», відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено перелік відомостей про земельну ділянку, які включаються до Державного земельного кадастру, зокрема, цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Абзацом третім частини четвертої статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

Склад та вимоги до вказаного виду проекту землеустрою визначені статтею 52 Закону України «Про землеустрій».

Частиною шостою статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлений вичерпний перелік підстав для надання відмови у внесенні до Поземельної книги, як складової Державного земельного кадастру, змін до відомостей про земельну ділянку, а саме: якщо земельна ділянка розташована на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.

Суд звертає увагу, на те, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з відповідним клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696 та, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у мою власність.

Однак, такої підстави для відмови, як те, що земельна ділянка обліковується за Службою автомобільних доріг України в Донецькій області, відповідач не зазначав.

Так, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , земельна ділянка розташована на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696 га, кадастровий номер :12:000:0897 призначення спірної земельної ділянки зазначене як: "01.03. Для ведення особистого селянського господарства», категорія земель: "Землі сільськогосподарського призначення", вид використання земельної ділянки: "Для ведення особистого селянського господарства/а.с.60/.

Усі недоліки, про які було зазначено при першому звернені до відповідача по справі з вищевказаним клопотанням та документами було усунуто.

Таким чином, при повторному звернені ОСОБА_1 , у відповідача по справі не було законних підстав для відмови їй у затверджені проекту землеустрою та переданні земельної ділянки у власність.

У справі, що розглядається, повноваження кадастрового реєстратора передбачені Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Умови, за яких кадастровий реєстратор відмовляє у внесенні до Поземельної книги, як складової Державного земельного кадастру, змін до відомостей про земельну ділянку, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, кадастровий реєстратор повинен зареєструвати відповідні зміни. Повноваження кадастрового реєстратора та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для цього документами, - зареєструвати зміни. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Квитанцією від 05 березня 2020 року №17 за подання даного позову сплатила 840,80грн /а.с.1/

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 840,80грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р. Машинобудівельників, 16, м. Краматорськ, 84313, ) про визнання протиправним та скасування наказу №1025-СГ від 25 лютого 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №1025-СГ від 25 лютого 2020 року про відмову ОСОБА_1 у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки 0,4696га, кадастровий номер :12:000:0897.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, розміром 0,4696гп, кадастровий номер :12:000:0897 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання у власність ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р. Машинобудівників,16, м. Краматорськ, 84313, ) судовий збір в розмірі 840,80(вісімсот сорок гривень)грн.80 копійок.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 08 липня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов