Справа № 486/362/20
Суддя: Волкова О. І.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/362/20 Провадження №2-а/486/10/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Волкової О.І.

при секретарі - Кучмар В.С.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Поворознюка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Южноукраїнського відділення поліції майора поліції Білоконь Олександра Вікторовича, співвідповідача Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забзпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позов про скасування постанови начальника СРПП Южноукраїнська ВП майора поліції Білоконя О.В. від 08.02.2020 року ДП 18 №387638 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1020 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що поліцейський ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Відповідач позбавив його можливості скористатися правами передбаченими ст.268 КУпПА, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, порушив порядок відправлення постанови про накладення адміністративного стягнення. Просить суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а справу закрити. Заперечував проти правої позиції викладеної відповідачами у відзиві, так як вона не грунтується на законі, а є суб`єктивною думкою представника відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов (а.с.1-4) та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача, проти позову заперечував, підтримав аргументи викладені ним у відзиві на позовну заяву (а.с. 28-35), просив суд у задоволенні позову відмовити.

Судом за клопотанням позивача допитувався свідок ОСОБА_3 , який суду пояснив, що він дійсно користувався автомобілем позивача, який залишив на стоянці для інвалідів, так як його син інвалід дитинства і того дня саме він з сином відвідували лікаря на автомобілі, який належить позивачеві, тому вини ОСОБА_4 в тому не має.

Суд тривалий час розглядав справу у зв`язку з проголошенням в Україні епідемії СOVID - 19.

Судом встановлено, що начальником СРПП Южноукраїнська ВП майора поліції Білоконем О.В. Було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ДП 18 №387638 питягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1020 грн.

Суть правопорушення полягала в тому, що поліцейський визнав винним ОСОБА_1 у тому, що останній керував транспортним засобом SEAT CORDOBA реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Южноукраїнськ по вул. Енергетиків 9, здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 « місце стоянки» з додатковою табличкою 7.17. « особи з інвалідністю».

Відповідачі суду не надали доказів, які б спростували доводи позивача та підтвердили законність дій відповідачів.

Аргументи, на які посилаються відповідачі в своїх запереченнях є безпідставними та не ґрунтуються на законі. В судовому засіданні суд не знайшов правових підстав, які б виправдовували дії працівників поліції, які пов`язані з накладенням штрафу, так із правовими висновками представника, який намагався виправдати неправомірні дії працівника поліції суд не погоджується.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про національну поліцію".

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять суперечливі дані щодо вчиненого ним правопорушення, а також самого факту вчинення правопорушення, при цьому відповідачем за час розгляду справи не надано будь-яких інших належних доказів, які б спростували твердження позивача.

Оскільки, відповідач не надав належних доказів правомірності його дій при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що у суб`єкта владних повноважень відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП які б грунтувалися на Законі України " Про дорожній рух" та правилах дорожнього руху. Слушними є посилання позивача, що відповідачі ігнорують національні стандарти в галузі безпеки дорожнього руху, які поширюються на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху, щодо умов і режиму руху на автомобільних дорогах і вулицях, згідно з Правилами дорожнього руху.

Суд вважає, що ОСОБА_1 необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія серія ДП 18 №387638 від 08.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1020 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 77, 241, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до начальника СРПП Южноукраїнського відділення поліції майора поліції Білоконь Олександра Вікторовича, співвідповідача Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серія ДП 18 №387638 від 08.02.2020 року, винесену начальником СРПП Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області майором поліції Білоконь О.В.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Повне рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.07.2020 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова