Справа № 440/4850/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 р. Справа № 440/4850/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2020, суддя О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 10.02.20 по справі № 440/4850/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 06.11.2019 №Ф-126814-50;

- зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області () відобразити в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску у розмірі 15419,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував на безпідставність нарахування йому контролюючим органом подвійних сум єдиного внеску, оскільки види діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця платника єдиного податку та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають це діяльність арбітражного керуючого за кодом КВЕД 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування, який передбачає діяльність арбітражного керуючого. Позивач зазначає, що не мав обов`язку подання у спірних періодах звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, а звітувався лише як фізична особа-підприємець, оскільки подвійне звітування зумовило б подвійне обліковування контролюючим органом ідентичної господарської діяльності позивача та, як наслідок, подвійного її оподаткування. Додатково позивач посилається на позицію Верховного Суду з питань неможливості подвійного оподаткування фізичних осіб-підприємців, які є одночасно й особами, які провадять незалежну професійну діяльність, що викладена у постанові від 02.09.2019 у зразковій справі №520/3939/19.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.11.2019 №Ф-126814-50. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в зазначеній частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що з моменту реєстрації та до моменту припинення своєї діяльності як фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування ним подавалася звітність та сплачувалися внески виключно як фізичною особою-підприємцем в межах норм діючого законодавства. При цьому, позивач провадив діяльність як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та отримував, в свою чергу, дохід виключно від провадження діяльності фізичної особи-підприємця. З огляду на той факт, що протягом 2018 року ОСОБА_1 провадилась діяльність як фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, останнім нараховувався єдиний внесок та сплачувався у відповідному розмірі від суми отриманого за цей період доходу, що фактично підтверджується в інтегрованих картках платника податків за платежем 71040000. Також апелянт зазначає, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці позивача як платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для позивача та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 08.09.2005 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за №2588 НОМЕР_2 (а.с. 16) та взятий на облік в органах доходів і зборів згідно довідки №4-ОПП від 25.07.2013 №055 (а.с. 21).

Згідно з класифікатором видів економічної діяльності позивачу присвоєно КВЕД 70.22 - Консультування з питань комерційної діяльності й керування, який передбачає діяльність арбітражного керуючого (а.с. 17 зі звороту).

Відповідно до ліцензії серії АВ №547877 від 15.11.2010 та свідоцтва від 18.07.2013 №1433 ОСОБА_1 здійснював діяльність арбітражного керуючого (а.с. 18, 20).

За даними свідоцтва платника єдиного внеску серії НОМЕР_3 338518 від 25.05.2012, позивач в контролюючому органі обліковувався на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок ІІІ група) (а.с. 19).

Позивачем до контролюючого органу подано наступну податкову звітність:

- за 2016 рік:

07.02.2017 подано податку декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, у рядку 11.1 якої відображено суму доходу від провадження господарської діяльності 15000,00 грн (а.с. 69-70);

07.02.2017 подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік (а.с. 71);

07.02.2017 податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2016 рік, у рядку 06 якої відображено суму доходу від провадження господарської діяльності 15000,00 грн (а.с. 72);

- за 2017 рік:

31.01.2018 подано податку декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, у рядку 11.1 якої відображено суму доходу від провадження господарської діяльності 12776,00 грн (а.с. 73-74);

31.01.2018 подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (а.с. 75);

31.01.2018 податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2017 рік, у рядку 06 якої відображено суму доходу від провадження господарської діяльності 12776,00 грн (а.с. 76);

- за 2018 рік:

18.02.2019 подано податку декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік (а.с. 77-78);

11.01.2019 подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (а.с. 79);

11.01.2019 податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2018 рік (а.с. 80).

Між тим, 28.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області відносно ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5836-50 на суму 15419,13 грн (а.с. 89).

ОСОБА_1 , не погодившись з вказаною вимогою та наполягаючи на тому, що провадить діяльність як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та отримує дохід виключно від провадження такої діяльності, а тому не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок окремо за себе, як за фізичну особу-підприємця, та окремо за себе, як за особу, що провадить незалежну професійну діяльність, оскаржив вказану вимогу в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 22.02.2019 №8841/6/99-99-11-05-02-25 скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а вимогу від 28.11.2018 №Ф-5836-50 скасовано та вирішено вважати її такою, що відкликана, з підстав направлення скаржнику вказаної вимоги з порушенням пункту 3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також зобов`язано ГУ ДФС у Полтавській області сформувати та направити ОСОБА_1 нову вимогу з урахуванням даного рішення та вимог законодавства (а.с. 26-27).

20.11.2019 адвокатом позивача до ГУ ДПС у Полтавській області скеровано адвокатський запит для отримання інформації та документального підтвердження, зокрема, щодо виконання управлінням приписів рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 22.02.2019 №8841/6/99-99-11-05-02-25 та винесення відносно ОСОБА_1 нової вимоги про сплату боргу (недоїмки) (а.с. 107-108).

Після скерування вказаного запиту ГУ ДПС у Полтавській області 26.11.2019 направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 №Ф-126814-50, сформовану на підставі даних інтегрованої картки платника по єдиному внеску, у якій станом на 31.10.2019 за ОСОБА_1 обліковується борг з єдиного внеску в сумі 15419,11 грн (а.с. 24).

Вимога контролюючого органу отримана позивачем 27.11.2019 (а.с. 25).

Вважаючи вказану вимогу такою, що винесена необґрунтовано та підлягає визнанню протиправною і скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому також просив зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області () відобразити в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску у розмірі 15419,11 грн.

Частково відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в спірних відносинах дані (інформація) з системи Бази даних АІС (АС) "Податковий блок" окремо не створюють для ОСОБА_1 жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, не порушують права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, та безпосередньо не порушують права та інтереси останнього.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що в даних спірних відносинах предметом спору є правомірність винесеної вимоги про сплату податкового боргу і, як наслідок, зобов`язання контролюючого органу здійснити коригування даних в ІКП шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу. Скасувавши вимогу про сплату податкового боргу, суд першої інстанції зазначив, що такий спосіб захисту прав позивача є достатнім для їх відновлення, а зобов`язання до вчинення дій є передчасним, оскільки скасування вимоги є автоматичною підставою для внесення змін до ІКП.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (далі - Порядок №422).

Відповідно до положень п.п. 1 п. 1 розділу ІІ Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Згідно з абз. 2 п.п. 2 п. 1 розділу VІ Порядку №422 первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема, рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені / суми єдиного внеску за результатами судового оскарження);

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку №422 не пізніше наступного робочого дня після дня вручення платнику податків податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску або отримання інформації про їх вручення працівник структурного підрозділу, який склав документ, вносить дату вручення документа до підсистеми, що забезпечує відображення результатів КПР.

Інформація про виявлені заниження податкових зобов`язань в розрізі податкових (звітних) періодів/податкових декларацій (розрахунків) та граничні строки сплати таких зобов`язань враховуються при розрахунку суми пені в ІКП.

Сума пені з податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору переноситься до ІКП одночасно з внесенням до підсистеми, що забезпечує відображення результатів КПР, дати вручення податкового повідомлення-рішення.

Після внесення до підсистеми, що забезпечує відображення результатів КПР, інформації про дату вручення податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску облікові показники щодо донарахованих/зменшених органом ДФС грошових зобов`язань, єдиного внеску, зменшення суми бюджетного відшкодування, відмови у бюджетному відшкодуванні, зменшення суми від`ємного значення ПДВ, врахованого у зменшення податкового боргу, одночасно переносяться до ІКП та відображаються датою граничного строку сплати/зменшення з використанням відповідних облікових показників (кодів операцій).

До настання граничного строку сплати/зменшення донараховані/зменшені суми за відсутності процедури адміністративного або судового оскарження не беруть участі у розрахунках.

Згідно з п. 1 розділу ІV Порядку №422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа №825/999/17), від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а), від 25 березня 2020 року (справа №826/9288/18).

У справі, що розглядається, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску, а отже і відсутність податкового боргу у позивача.

За встановлених обставин, відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права платника податку є вимога про зобов`язання відповідача відобразити в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску у розмірі 15419,11 грн.

З огляду на обставини справи та нормативне регулювання, зумовлене фактичною правовою природою цих обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що в спірних відносинах дані (інформація) з системи Бази даних АІС (АС) "Податковий блок" окремо не створюють для ОСОБА_1 жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, не порушують права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, та безпосередньо не порушують права та інтереси останнього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області відбобразити в інтегрованій картці платника - ОСОБА_1 показники (операції) щодо включення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску в розмірі 15419,11 грн. та прийняття постанови про задоволення цієї частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 по справі № 440/4850/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області відбобразити в інтегрованій картці платника - ОСОБА_1 показники (операції) щодо включення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску в розмірі 15419,11 грн.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині задовольнити.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області відобразити в інтегрованій картці платника - ОСОБА_1 показники (операції) щодо включення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску в розмірі 15419,11 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень) .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 17.07.20.