Справа № 826/5660/16
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5660/16 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ПАУЕР» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «ПАУЕР» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №№ , від 22 березня 2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що ПП «ПАУЕР» на виконання вимог п.57.1 статті 57 Податкового кодексу України в перевіряємому відповідачем періоді вчасно було подано без виключення всі податкові декларації по податку на додану вартість, підтвердженням чого є отримані Квитанції №2 про прийняття податкової звітності (звітність подавалась в електронному вигляді), а всі самостійно визначені суми податкових зобов`язань були сплачені у повному обсязі, підтвердженням чого є платіжні доручення, які прийняті і проведені банком.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2020 року даний позов задоволено в повному обсязі.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що відповідач провів камеральну перевірку з питань, які є відмінними від питань, що входять до предмету камеральної перевірки, в результаті чого податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням встановленого законом порядку, на підставі акту перевірки, який також складено з порушенням.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Наполягає на тому, що в порушення абз.1 п.57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податку не сплатив суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти її задоволення, наполягав на законності оскаржуваного рішення, просив залишити його в силі.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 статті 311 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 статті 20, п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України в приміщенні ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено перевірку своєчасної сплати (перерахування) суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 01 березня 2016 року № 703/26-54-12-01-11.

Актом перевірки встановлено, що платником податків сплачено суми самостійно визначеного грошового зобов`язання з порушенням визначених законодавством строків.

22 березня 2016 відповідачем на підставі акта перевірки № 703/26-54-12-01-11 від 01 березня 2016 року прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- , яким позивачу за затримку на 27 25 16 15 1 календарних днів сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 9 732,70 грн застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 10% в сумі 973,27 грн.

- , яким позивачу за затримку на 30 і більше календарних днів сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 138 171,30 грн застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 20% в сумі 27 634,26 грн.

Не погоджуючись з прийнятими оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 16.1.4 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1. статті 31 ПК України).

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент проведення перевірки) встановлює, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального

Порядок проведення камеральної перевірки встановлений статтею 76 Податкового кодексу України.

В редакції Податкового кодексу України, яка діяла щодо статті 76 до 01 січня 2017 року, порядок проведення камеральної перевірки був наступним. Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема, щодо контрольно-перевірочної роботи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в редакції Закону України № 1797-VIII викладено, в наступній редакції: предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання може бути предметом камеральної перевірки лише з 01 січня 2017 року.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм податкового законодавства, відповідальність за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, накладену за результатами проведення камеральної перевірки дотримання граничних термінів сплати узгодженого зобов`язання, наступає з 01 січня 2017 року, оскільки відповідне право на проведення перевірки своєчасності сплати узгодженого зобов`язання в межах камеральної перевірки було надано контролюючим органам лише з 01 січня 2017 року.

Як зазначалося вище, перевірку було проведено в лютому 2016 року, про що складено акт №703/26-54-12-01-11.

З огляду на викладене, у контролюючого органу не було підстав для перевірки під час проведення спірної камеральної перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов`язання.

Необхідно зазначити, що висновки про те, що питання своєчасності сплати грошових зобов`язань відповідно до приписів статті 75 ПК України є предметом саме документальної перевірки, викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10 травня 2018 року по справі № 826/1975/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що протиправність проведення камеральної перевірки, висновки якої безпідставно покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, обумовлює безпідставність визначення податкових правопорушень і, як наслідок цього, неправомірність застосування штрафів, внаслідок чого наявні підстави для скасування оскаржуваних рішень.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 червня 2018 року по справі № 826/18513/16.

Також суд зауважує, що Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14 зазначив, що невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 2а/1570/4582/11, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/3439/16, від 21 лютого 2018 року у справі № 821/371/17.

Також слід зазначити, що як стверджує позивач, та жодним чином не спростовує відповідач, зокрема, в апеляційній скарзі, підприємством в перевіряємому періоді вчасно було подано без виключення всі податкові декларації по податку на додану вартість, підтвердженням чого є отримані Квитанції №2 про прийняття податкової звітності (звітність подавалась в електронному вигляді), а всі самостійно визначені суми податкових зобов`язань були сплачені у повному обсязі, підтвердженням чого є платіжні доручення, які прийняті і проведені банком.

Враховуючи викладене, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням ПК України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про заміну відповідача його правонаступником у зв`язку з наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» від 28 березня 2018 року № 296 постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів Служби за переліком згідно з додатком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Головне управління ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р оголошено про початок роботи Державної податкової служби України.

Таким чином. Головне управління ДПС у м. Києві є належним відповідачем у даній адміністративній справі.

Згідно статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони б були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне замінити первісного відповідача Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Замінити відповідача Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у місті Києві.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 14 липня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев