Справа № 440/352/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 р. Справа № 440/352/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2019, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/352/19

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 та, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 - 21-го окремого мотопіхотного батальйону 56-ї окремої Маріупольської мотопіхотної бригади щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 частини грошового забезпечення за час служби з 28.07.17 по 3.10.17 у розмірі 16601,92 грн;

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_2 56-ї окремої Маріупольської мотопіхотної бригади щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 частини грошового забезпечення: компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки (14 діб) у розмірі 5851,51 грн, компенсацію за невиношене речове майно у розмірі 2800,00 грн, одноразову грошову допомогу у разі звільнення зі служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби у розмірі 70760,79 грн, допомогу на оздоровлення за 2017 рік у розмірі 12347,62 грн, матеріальну допомогу на вирішення матеріально-побутових питань у 2017 році - 8297,64 грн, та у 2018 році - 12347,62 грн, підйомну допомогу у розмірі 12347,62 грн у зв`язку із прибуттям для подальшого проходження служби з Козельщинського РВК Полтавської області до військової частини НОМЕР_2 у 2017 році та у м. Маріуполь з с. Новотроїцьке Херсонської області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 належного грошового забезпечення за період з 28.07.17 по 3.10.17.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) грошове забезпечення за період з 28.07.17 по 3.10.17, виходячи з посадового окладу у розмірі 850,00 грн, надбавки за вислугу років у розмірі 35% від суми посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 450% посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, провівши відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) підйомну допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підйомну допомоги.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що оскаржуване рішення в зазначеній частині ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом в/ч НОМЕР_1 від 29.07.2017 №199 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 11.07.2017 №102 на посаду заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 21 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України.

На підставі цього наказу позивача з 28.07.2017 зараховано до списків особового складу та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування (а.с. 76). Така відмінність у виконанні службових обов`язків, згідно пояснень відповідача, була зумовлена тим, що на момент призначення посада заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 21 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади була зайнята підполковником ОСОБА_2 , який був призначений на цю посаду наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.05.2017 №72.

Одночасно з зарахуванням позивачу було визначено розмір посадового окладу у розмірі 850,00 грн та визначено виплачувати щомісячну премію у розмірі 450% від посадового окладу та надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 3.10.2017 №254 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення як такого, що вибув до нового місця служби у с. Волинське Херсонської області /а.с. 77/.

Отже, проходження позивачем служби у в/ч НОМЕР_1 відбувалося у період з 29.07.2017 по 3.10.2017, що підтверджено довідкою від 18.10.2018 вих.№1357 /а.с. 51/. Іншою довідкою довідкою в/ч НОМЕР_1 (від 18.10.18 №1356) було підтверджено, що позивачу упродовж цього періоду нараховувалось грошове забезпечення виходячи з таких складових: посадовий оклад та оклад за військовим званням /а.с. 52/.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у липні 2017 року прибув для проходження служби з Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області до смт Чаплинка Херсонської області та був допущений до виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування в/ч НОМЕР_1 , а у подальшому - за посадою офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 . З огляду на вступ позивача на військову службу за контрактом у період дії особливого періоду, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання підйомної допомоги лише один раз, поклавши відповідний обов`язок на в/ч НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено вище, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.07.2017 №119 ОСОБА_1 з 28.07.2017 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування як такого, що прибув з Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області для подальшого проходження служби /а.с. 44/.

На підставі наказу командира в/ч від 3.10.2017 №254 позивача з 3.10.2017 виключено зі списків особового складу частини з огляду на вибуття до нового місця служби у с. Волинське Херсонської області /а.с. 45/. У наказах зазначено, що їх видано у смт Чаплинка, що у Херсонській області.

Отже, дослідженими в ході судового розгляду доказами встановлено, що позивач у липні 2017 року прибув для проходження служби з Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області до смт Чаплинка Херсонської області, а у жовтні того ж року - продовжив військову службу у с. Волинське Херсонської області.

В той же час, зважаючи на умови проведення антитерористичної операції, особовий склад військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , згідно пояснень представника відповідача, фактично знаходиться за місцем тимчасової дислокації у м. Маріуполь Донецької області.

Відповідно до частини третьої статті 9-1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній до 25 жовтня 2015 року) при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»» від 15 вересня 2015 року №683-VIII (далі - Закон №683-VIII), який набрав чинності 25 жовтня 2015 року, абзац перший частини третьої статті 9-1 вказаного Закону після слів «хто перебуває на кадровій військовій службі» доповнено словами «та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу».

На момент вступу позивача на військову службу за контрактом у липні 2017 року виплату військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги було передбачено Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженою наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8.11.2001 за №940/6131 (далі Інструкція №370).

Згідно з пунктом 1 Інструкції №370, особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Тут і в наступних пунктах Інструкції мається на увазі місце постійної дислокації військових частин і підрозділів, що встановлюється відповідними командирами (начальниками) в межах наданих їм прав.

Зазначені правові норми не містять жодних застережень щодо необхідності реєстрації особи за новим місцем проходження служби, а пов`язують підстави для виплати підйомних виключно з переїздом на нове місце служби такої особи.

Разом з тим, Інструкцією №370 передбачається, що в особливий період та під час проведення антитерористичної операції офіцерам і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади до військових частин, що були сформовані в цей період (та яким не визначено пункту постійної дислокації), зі зміною місця проживання (від пункту попереднього місця проживання до пункту тимчасової дислокації військової частини), підйомна допомога виплачується лише один раз незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач у липні 2017 року прибув для проходження служби з Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області до смт Чаплинка Херсонської області та був допущений до виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування в/ч НОМЕР_1 , а у подальшому - за посадою офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 , з огляду на вступ позивача на військову службу за контрактом у період дії особливого періоду, суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на отримання підйомної допомоги лише один раз, поклавши відповідні обов`язки по нарахуванню та виплаті на в/ч НОМЕР_1 .

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 по справі № 440/352/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко