Справа № 640/2093/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2093/20 Суддя першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного антикорупційного бюро України (далі - Відповідач-1, НАБ України), Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач-2, МВС України) про:

- визнання протиправними дій НАБ України щодо внесення відомостей до підсистеми «Розшук» Єдиної інформаційної системи МВС, яка автоматично розміщується на офіційному сайті МВС України, про оголошення в розшук ОСОБА_1 ;

- зобов`язання НАБ України та МВС України виключити з підсистеми «Розшук» Єдиної інформаційної системи МВС, яка автоматично розміщується на офіційному сайті МВС України, відомостей про оголошення в розшук ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав неналежності розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини стосуються оскарження дій органу досудового розслідування з приводу оголошення Позивача у розшук та внесення відповідних відомостей до реєстру «Розшук».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва. Свою позицію обґрунтовує тим, що внесення відомостей до підсистеми «Розшук» здійснювалося НАБ України на реалізацію своїх владно-управлінських функцій, які здійснює також і МВС України по відношенню до ОСОБА_1 шляхом ведення єдиної інформаційної системи МВС. Крім того, наголошує, що ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.01.2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката Позивача на відповідні дії Відповідачів. Окремо звертає увагу на постанови Великої Палати Верховного Суду, в яких зазначено, що відсутність порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності у публічних правовідносинах свідчить, що такі справи належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.03.2020 року.

У поясненнях на апеляційну скаргу НАБ України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Свою позицію з посиланням на ряд рішень Великої Палати Верховного Суду обґрунтовує тим, що оскарження рішень чи дій детектива НАБ України здійснюється у порядку, визначеному КПК України, що унеможливлює поширення на спірні правовідносини правил адміністративного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу від МВС України не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням в Україні карантину та продовжено строк розгляду справи.

У подальшому розгляд справи призначено на 24.06.2020 року, який було відкладено на 15.07.2020 року.

На адресу суду 15.07.2020 року від адвокатів ОСОБА_1 - Лазаренко Е.О. і Глоби К.В. надійшли клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням адвоката Лазаренко Е.О. у відпустці та перебуванням адвоката Глоби К.В. в іншому судовому засіданні в Шевченківському районному суді міста Києва.

Розглянувши заявлене клопотання судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При цьому судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що положеннями ч. 4 ст. 195 КАС України передбачено, що під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

До того ж, судом апеляційної інстанції враховується, що тривалий розгляд в апеляційному порядку апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження у справі породжує небезпеку порушення розумного строку як апеляційного перегляду, так і розгляду самої справи.

Окремо судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що доказів перебування адвоката Лазаренко Е.О. у відпустці та адвоката Глоби К.В. в іншому судовому засіданні до заявлених клопотань не надано.

За таких обставин, зважаючи на відсутність підстав для визнання поважними викладених у клопотаннях причин для відкладення розгляду справи, а також з огляду на визначені ст. 309 КАС України строки її розгляду, судовою колегією відмовлено у задоволенні заявлених клопотань.

Крім того, від представника МВС України 15.07.2020 року надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами ст. 311 КАС України.

За таких обставин учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що останнього протиправно оголошено у розшук та, як наслідок, безпідставно внесено відомості щодо нього до підсистеми «Розшук» Єдиної інформаційної системи МВС. Викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, свідчить, що спірні правовідносини виникли у межах правового поля регулювання кримінального-процесуального закону та, як наслідок, повинні бути предметом розгляду місцевого загального суду у порядку КПК України.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом з тим, як вірно підкреслив Окружний адміністративний суд міста Києва, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

У свою чергу, за правилами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовою колегією враховується, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в останній ОСОБА_1 вказує, що 21.12.2019 року матеріали кримінального провадження відносно нього виділено в окреме кримінальне провадження, якому присвоєно №0001196, та досудове розслідування у ньому було зупинено у зв`язку з оголошенням Позивача у розшук. При цьому, останній зазначає, що 29.11.2019 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Глобою К.В. було подано до НАБ України офіційне повідомлення про точну адресу Позивача в Австрійській Республіці. Відтак, на переконання Позивача, враховуючи обізнаність органу досудового розслідування про точне місцезнаходження ОСОБА_1 та наявність можливості здійснення його виклику для проведення будь-яких слідчих або процесуальних дій та/або вручення процесуальних документів у порядку міжнародного співробітництва, жодних правових підстав для оголошення Позивача у розшук та для його перебування у розшуку немає.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що за правилами ч. ч. 1, 3 ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.

Згідно п. 2 Положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1024, єдина інформаційна система МВС - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що безпосередньо забезпечує реалізацію функцій її суб`єктів, інформаційну підтримку та супроводження їх діяльності і становить сукупність взаємозв`язаних функціональних підсистем, програмно-інформаційних комплексів, програмно-технічних та технічних засобів телекомунікації, які забезпечують логічне поєднання визначених інформаційних ресурсів, обробку та захист інформації, внутрішню та зовнішню інформаційну взаємодію.

Пунктом 3 Порядку взаємодії Національного антикорупційного бюро України та Міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією з питань обліку осіб, оголошених у розшук, затвердженого наказом Національного антикорупційного бюро України, Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2017 року № 99-0/335 (далі - Порядок взаємодії), передбачено, що Національне бюро наповнює та підтримує в актуальному стані сегмент підсистеми «Розшук», об`єктами обліку якого є відомості про осіб, оголошених у розшук у зв`язку з вчиненням злочинів, віднесених законодавством до його підслідності.

Відомості щодо об`єкта обліку вносяться до підсистеми «Розшук» тільки за наявності підстав, визначених законодавством.

Згідно п. 8 Порядку взаємодії унесення відомостей та доповнень до них, коригування в підсистемі «Розшук» здійснюються користувачем того структурного підрозділу Національного бюро, який був ініціатором взяття особи на облік, або на якого покладено це завдання.

Унесення відомостей до підсистеми «Розшук» здійснюється користувачем за умови наявності законних підстав для оголошення особи в розшук.

Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку свідчить, що внесення відомостей до підсистеми «Розшук» здійснюється за умови наявності законних підстав для оголошення особи в розшук, до яких відноситься, зокрема, постанова про оголошення розшуку, якщо досудове розслідування не зупиняється, або постанова про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається. Отже, фактично, існування інформації про певну особу у підсистемі «Розшук» безпосередньо пов`язане з прийняттям постанови про оголошення розшуку або постанови про зупинення досудового розслідування, у зв`язку з чим судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема:

- бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

- рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Отже, кримінальним процесуальним законом передбачено оскарження на досудовому провадженні як процесуальних дій слідчого, прокурора, які він зобов`язаний вчинити у встановлений КПК України строк, так і рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування. Викладеним, у свою чергу, спростовується посилання Апелянта на те, що для розгляду даного спору не встановлено порядку оскарження, у зв`язку з чим останній підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки матеріали справи свідчать, що з питань оголошення ОСОБА_1. у розшук була прийнята НАБ України постанова про зупинення досудового розслідування від 21.12.2019 року, яка є об`єктом оскарження на досудовому провадженні в силу ст. 303 КПК України, а відомості підсистеми «Розшук» фактично є відображенням відповідної процесуальної діяльності органу досудового розслідування - НАБ України, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства. До того ж, Окружний адміністративний суд міста Києва обґрунтовано підкреслив, що даний спір виник у зв`язку з незгодою Позивача із прийнятим щодо нього рішенням Відповідача-1 про оголошення у розшук, що, у свою чергу, додатково підтверджує перебування відповідних правовідносин поза межами правового поля публічно-правового спору у розумінні КАС України.

Аналогічний за змістом правовий висновок неодноразово висловлювався Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 21.11.2018 року у справі № 826/2004/18, від 10.04.2019 року у справі № 808/390/18, від 05.12.2018 року у справі № 826/2253/18, від 20.03.2019 року у справі № 808/3230/17, від 26.03.2019 року у справі № 807/1456/17.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 170, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено та підписано « 15» липня 2020 року.