Справа № 2а-8429/11/1370
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 2а-8429/11/1370 пров. № А/857/3844/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Довгої О.І.

при секретарі судового засідання: Хомич О.Р.

за участі представника позивача: Кисіль Р.Л

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року (рішення ухвалене о 12:19 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Гавдик З.В., повне судове рішення складено 10.03.2020р.) у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що на ім`я відповідача здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки DAF XF 95.480 - 10.12.2009 року, та Mersedes Benz Vario 24.12.2009 року, без сплати податку з власників транспортних засобів, що підтверджується реєстром первинної реєстрації Львівської ВРЕР ДАІ транспортним засобів, придбаних за кордоном. Згідно розрахунком податку з власників транспортних засобів під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів, сума податку, що підлягає сплаті відповідачем становить 30627,00 грн. Згідно виписки ГУДКУ у Львівській області вищевказана сума податку не надходила. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно реєстру первинної реєстрації Львівським ВРЕР ДАІ на ім`я ОСОБА_1 10.02.2009 року здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки DAF XF 95.480, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та 24.12.2009 року автомобіль марки Mersedes Benz Vario, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Як вбачається з Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті, становить 30627,00 грн., об`єм двигуна 12580 куб. см., ставка податку 15 грн. за 100 куб. см., 15 х 12580 / 100 = 1887,00 грн. (DAF XF 95.480, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ), 2874 куб. см., ставка податку 1000 грн. за 100 куб. см., 1000 х 28740 / 100 = 28740,00 грн. (Mersedes Benz Vario, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 );

Згідно довідки ДПІ у Франківському районі м. Львова №16412/17-115 від 06.07.2011 року, кошти по податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів (з громадян) в сумі 1887,00 грн. від 10.12.2009 року та 28740,00 грн. від 24.12.2009 року від гр. ОСОБА_1 , згідно наявних у МРЕВ квитанцій до місцевого бюджету Франківського району м. Львова не надходили.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року у справі № 2а-13380/11/1370 позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення залишено без розгляду.

Вказана ухвала набрала законної сили.

Відтак, на думку позивача, відповідачем не сплачено податок з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні до бюджету Залізничного району м. Львова.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у разі відсутності документів про сплату податку перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Державній реєстрації транспортного засобу передує обов`язкова процедура сплати відповідних платежів. При цьому, відсутність документа про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійсненна.

Апеляційний суд вважає відсутність законних підстав для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів через не доведення податковим органом беззаперечними, належними та допустимими доказами обставин і підстав виникнення у відповідача податкового зобов`язання.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу та враховує той факт реєстрації за відповідачем транспортного засобу, який згідно вимог законодавства неможливий без сплати податків та зборів, обов`язкових платежів.

Аналогічна позиція узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 року по справі 2а-2883/11/1370.

Статтею 1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів передбачено, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об`єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів об`єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно ст. 3 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 5 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів врегульовано, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно ч. 5 ст. 6 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею 7 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів визначено, що у разі приховування (заниження) об`єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Частиною 5 статті 6 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів передбачено, що сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Згідно пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мінюстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно пункту 1.2 статті 1 Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 № 2181-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов`язання - це зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання (пункт 1.3 статті 1 названого Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до статті 5 Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано порядок узгодження сум податкових зобов`язань, оскарження рішень контролюючих органів та визначення податкового боргу, які, зокрема, зводяться до того, що нарахування контролюючим органом податкового зобов`язання відбувається шляхом направлення платнику податкового повідомлення та його подальшого узгодження або оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд переконаний, що податковий орган, заявляючи вимоги про стягнення податкового боргу, для визнання їх обґрунтованими також має довести факт дотримання ним процедури узгодження суми податку, яка підлягає стягненню, що ним не зроблено.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року у справі №2а-8429/11/1370 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. І. Запотічний
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 15.07.2020р.