Справа № 524/3678/20
Суддя: Вінтоняк Н. Д.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/3678/20
Провадження №2-а/524/190/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Вінтоняк Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора батальйону № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Клименко Ангеліни Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАМ №2075282 від 16 червня 2020 року.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16 червня 2020 року інспектором батальйону № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Клименко А.О. неправомірно винесено відносно нього постанову серії ЕАМ № 2694081 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за перевищення встановленої швидкості руху в населеному пункті с. Андрійки на 30 км/год, що є порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі -ПДР України).
З постановою позивач не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував, швидкість не перевищував. Крім того, відповідач не має жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а показники лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС003091) не є належним доказом, так як в постанові відповідачем не зазначено відомостей про лазерний вимірювач, яким здійснено фіксацію порушення, зазначений пристрій не опломбовано, а відтак він вважається не повіреним та не може використовуватися як засіб вимірювальної техніки. Крім того, позивач зауважує, що поліцейським не було дотримано оптимальну відстань для фіксації швидкості - 70 м, а тому показники швидкості руху його автомобіля, зафіксовані TruCAM, не можуть вважатися належним доказом вчинення правопорушення. У позовній заяві ОСОБА_1 також зазначає, що інспектором порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема, порушено його конституційне право на правову допомогу, складено постанову за формою, яка не відповідає вимогам чинного законодавства.
Ухвалою судді від 19.06.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, залучено до участі по справі в якості співвідповідача Департамент патрульної служби, витребувано документи та запропоновано відповідачам подати відзив на позов та докази.
01.07.2020 року від відповідачів надійшли витребувані судом документи та відзив на позов, в якому вони просять суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що викладені позивачем обставини не відповідають фактичним обставинам справи. У відзиві вказано, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам закону, показниками лазерного вимірювача швидкості TruCAM (серійний номер ТС0003091), про що зазначено в оскаржуваній постанові. Відповідачі заперечують проти доводів позивача щодо неможливості використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM, так як він є придатним до застосування, повіреним у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, інспектором було дотримано процедуру фіксації правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що підтверджується наданими відеозаписами.
06.07.2020 року позивач подав відповідь на відзив, в якій навів доводи незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності аналогічні тим, які зазначено в позовній заяві.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.06.2020 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Клименко А.О. ухвалено постанову серії ЕАМ №2694081 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 12 год. 41 хв., керуючи транспортним засобом Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1 , на 64 км автодороги М-22 Полтава - Олександрія рухався зі швидкістю 80км/год., при цьому перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті с. Андрійки на 30 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCAM TC 003091.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 КУпАП. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд відзначає, що для правомірного притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є наявність двох критеріїв: 1) належним чином зафіксований факт вчинення правопорушення та 2) додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Судом встановлено, що на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду надано фотокартки, зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCAM (серійний номер ТС 003091).
Так, наявним в матеріалах справи фотознімком, зробленим за допомогою вказаного приладу, зафіксовано рух автомобіля Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , на недозволеній швидкості 80 км/год., місцезнаходження автомобіля - с. Андрійки, 64 км дороги Полтава-Олександрія (а.с. 43).
Місцезнаходження позивача в зоні дії знаків 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» та 5.45 «Початок населеного пункту» ПДР України підтверджується також відеодоказом, наданим позивачем до позовної заяви (відео на диску з 39 по 41 секунди) (а.с. 10).
Позивач у позовній заяві не заперечує, що він 16.06.2020 року керував вказаним вище транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що він рухався з перевищенням швидкості руху в населеному пункті, що є порушенням п. 12.4 ПДР України, також не заперечує, що швидкість руху його транспортного засобу вимірювалась працівниками патрульної поліції приладом TruCAM TC 003091.
Разом з тим, позивач вказує, що фіксація за допомогою лазерного вимірювача була здійснена о 12:50, що відображено у фотознімку, зробленого за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCAM, тоді як у постанові зазначено час вчинення правопорушення 12:41.
Розбіжності в часі вчинення правопорушення (згідно з постановою відповідача - 12 год. 41 хв., відповідно до матеріалів фотофіксації - 12 год. 50 хв.), на думку суду, не спростовують факту порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР, оскільки позивачем не заперечується той факт, що подія відбулася саме 16.06.2020 року, при цьому, як постанова відповідача, так і фотографія, зроблена з приладу TruCam, мають одну дату 16.06.2020 року, яка співпадає з датою вчинення відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення.
В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, час вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17, від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою для врахування.
За таких умов розбіжність у часі вчинення правопорушення не розцінюється судом як обставина, що свідчить про неправильність складання постанови серії ЕАМ № 2694081 від 16.06.2020 року.
Посилання позивача на те, що фіксація швидкості була здійснена на відстані 175 м, що є порушенням Розділу 4 Інструкції до засобу TruCam LTI 20/20, а відтак не дає можливості зафіксувати достовірні результати вимірювання, спростовуються доказами по справі, так як з наданого відповідачем фотознімку вбачається, що відбулося фіксування швидкості саме транспортного засобу, яким керував позивач.
У відповідності до інструкції по експлуатації «Laser Technology, Inc. Руководство по TruCam» лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізнює режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +- 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
З відстані у 350-400 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.
Як вбачається з матеріалів справи, фіксація правопорушення була здійснена на дозволеній інструкцією з експлуатації відстані, у літню пору року, в денний час, при достатньому сонячному освітленні, на фотознімку чітко видно марку автомобілю та державний номерний знак, що дає змогу суду переконатися в тому, що поліцейським за допомогою TruCam зафіксовано швидкість руху транспортного засобу позивача.
Також не можна вважати слушними доводи позивача стосовно того, що поліцейським неправильно здійснювалося вимірювання швидкості руху за допомогою TruCam, так як лазерний пристрій він тримав у руках, його не було закріплено ані на форменному одязі, ані службовому транспортному засобі, дорогах, будівлях, як того вимагає ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Використання лазерного вимірювача в даному випадку відбувалося у відповідності до вимог закону, з дотриманням інструкції по експлуатації, а тому суд не вбачає підстав сумніватися у достовірності вимірювання швидкості руху автомобілю, на якому пересувався позивач.
Матеріалами справи, а саме постановою, що оскаржується, спростовуються доводи позивача про те, що відсутні докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, так як у п. 9 постанови не зазначено про долучення будь-яких доказів. З цього приводу суд зауважує, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam ТС003091, внесені до оскаржуваної постанови в графі № 6 , що не є порушенням п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.
З огляду на викладене, відсутність у графі під № 9 конкретного приладу, яким зафіксовано перевищення швидкості автомобілем позивача 16.06.2020 року, на думку суду, не спростовує належність та допустимість цього доказу на підтвердження факту вчинення позивачем зазначеного правопорушення, оскільки прилад, за допомогою якого зафіксовано правопорушення, вбачається з тексту постанови (графа № 6).
Щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд зазначає наступне.
З наданого відповідачем відео з нагрудної камери, на якому зафіксовано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу інспектором повідомлено водію про порушення ним п. 12.4 ПДР України, надано для перегляду відео порушення, зафіксоване за допомогою TruCam, у зв`язку з чим та на якій підставі позивача буде притягнуто до адміністративної відповідальності. Жодних клопотань під час розгляду справи позивачем заявлено не було.
Відповідно до ст. 268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279- 279 4 цього Кодексу.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності який, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта, зокрема право бути завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду його справи, бути присутнім під час її розгляду, надавати пояснення, докази, користуватися правовою допомогою тощо.
В даному випадку суд не вважає, що позивача було позбавлено права на правову допомогу, гарантованого ст. 59,64 Конституції України, так як можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.
Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.
Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення свободи. В свою чергу, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя чи процедурі розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за місцем вчинення такого правопорушення, що свідчить про те, що ця обставина не є порушенням прав позивача при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем було встановлено усі обставини, які мають значення для його прийняття, зібрано докази вчинення правопорушення та пред`явлено позивачу для ознайомлення, забезпечено право позивача надати усі необхідні пояснення з приводу правопорушення та спростувати свою вину. Позивач був повідомлений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці, оскаржувану постанову інспектором було винесено відразу після розгляду справи про адміністративне правопорушення та надано позивачу.
З огляду на викладене, суд не вбачає грубого порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності , що може бути підставою для скасування спірної постанови.
Такий висновок узгоджується з висновком ВС у складі колегії суддів КАС, викладеним у постанові від 17.05.2018 року №753/4366/17.
З приводу доводів позивача про те, що дані з приладу TruCAM з серійним номером ТС 003091 не можна вважати належними доказами, оскільки саме цей прилад не пройшов державну експертизу, суд зазначає наступне.
На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.
29 серпня 2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCAM, Міністерством економічного розвитку і торгівлі видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 (а.с. 33).
До переліку включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології.
Згідно з п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями.
Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями.
На виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCAM з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.
Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.
Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCAM введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.
Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Нормами вищезазначеного закону не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.
Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2019 №3423-07/8165-03 для вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних встановлено міжповірочний інтервал 1 рік (а.с. 39-40).
Враховуючи викладене, прилад TruCAM LTI 20/20 № ТС003091 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.
Щодо доводів позивача про невідповідність постанови формі, передбаченій законом, суд зазначає наступне.
Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2694081 від 16.06.220 року містить відомості, визначені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395. постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також форми та бланку відповідно до Інструкції.

Інші доводи позивача, викладені в позовній заяві та відзиві на позов, не спростовують законність його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 241-246, 255, 283, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора батальйону № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Клименко Ангеліни Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: Н.Д. Вінтоняк