Справа № 206/3203/20
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/3203/20
Провадження 2-а/206/53/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою Самарського районного відділу у м. Дніпрі головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , про примусове видворення за межі України,

за участі представника позивача Лепша М.Ю.,

встановив:

16 липня 2020 року представник Самарського районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), паспорт серії НОМЕР_1 виданий 29.06.2016 року терміном дії до 29.06.2026, орган що видав Міністерство внутрішніх справ Республіки Білорусь, здійснивши в`їзд в Україну 02.09.2018 року через КПП «Краківець» у приватних справах та з того часу не виїжджав, що підтверджується інформацією з інформаційної міжвідомчої системи «Аркан». Зі слів відповідача, прибув на територію України 02.09.2018 року у приватних справах та більше не виїжджав, у зв`язку з тим, що не мав грошей на придбання квитків. Проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Офіційно не працює.

12.03.2020 року о 12:00 до Самарського РВ у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавтів, 4, доставлений працівниками Самарського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області громадянин Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для складання адміністративного протоколу та прийняття рішення про примусове повернення у зв`язку з тим, що останній знаходиться на території України з порушенням правил перебування іноземців на території України. Під час перевірки документів відповідача, співробітниками Самарського РВ у м. Дніпрі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області (далі Самарський у м. Дніпрі РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області), було встановлено наявність дати - штампу Держприкордонслужби України, який проставляється в паспорті для виїзду за кордон від 02.09.2018 року, що також є підтвердженням дати перетину кордону України у напрямку в`їзд громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773).

На підставі викладено позивач просить суд примусово видворити за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження.

В судовому засіданні представник позивача Лепша М.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Також пояснив, що на території України перебуває з 2018 року, ніде не зареєстрований, з 2018 року з України не виїжджав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи у межах наданих суду документів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно вимог до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно із вимогами до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». відповідачем доказів звернення до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту суду не надано. Крім того, у справі відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Згідно із вимогами ч. 5 цієї статті, за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із вимогами ч. 14 ст. 5 цього Закону, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Згідно із вимогами ч. 14 ст. 4 цього Закону, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію. Статтею 5 цього Закону визначено, що строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить, зокрема, один рік. Строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно із вимогами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Білорусь, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 29.06.2016 Кармянскі РАУС Гомельскай воласці (а.с.12-14).

Відповідно до відміток, що містяться в особистому паспорті відповідача, ОСОБА_1 останнього разу в`їхав на територію України через прикордонний пункт «Краківець», 02.09.2018 року, та з того часу територію Держави не полишав (а.с. 14).

12.03.2020 Головним спеціалістом Самарського РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Поповим Д.В. було прийнято рішення № 20 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано громадянина Республіки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити територію України у термін до 22 березня 2020 року. Заборонити в`їзд на територію України до 12.03.2023 року. Рішення затверджено начальником Самарського РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. З вказаним рішенням ОСОБА_1 був ознайомлений в письмовому порядку. (а.с. 19).

Відповідач, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, що підтверджується довідкою ГУДМС в Дніпропетровській області за вих. № 1201.3.1/24976-20 від 07.07.2020 року та службовою запискою від ГУДМС в Дніпропетровській області за вих. № 1201.3.3/24849-20 від 07.07.2020 року,(а.с. 25, 27).

12.03.2020 року за порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 Самарським РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне порушення серії ПР МДН номер 000913 за ч.1 ст.203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України» (а.с. 16).

Постановою від 12.03.2020 року Самарським РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави (а.с. 17). Відповідно до квитанції №0.0..1 від 23.03.2020 року вказаний штраф ОСОБА_1 було сплачено (а.с. 18).

Таким чином, Відповідач, після закінчення 02.12.2018 року граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством (не більш як 90 днів протягом 180 днів), ухилився від виїзду з України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян від 12.06.2009 року, яка набрала чинності 25.08.2010 року.

Відповідачем до суду не надано доказів того, що він звертався до ГУ ДМС України із заявою про продовження строку його перебування на території України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Відповідач, як громадянин Республіки Білорусь, будучи повідомлений про необхідність виїзду за межі території України, по спливу зазначеного строку 22.03.2020 року, до теперішнього часу не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте відносно нього.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За заявою представника відповідача рішення слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 288 КАС України, судовий збір за подання до суду позовних заяв з приводу примусового повернення за межі України іноземців, не справляється.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 143, 243-246, 250-251, 288, 293, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Сухоруков