Справа № 826/8687/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 826/8687/15

адміністративне провадження № К/9901/25999/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 (головуючий суддя - Бужак Н.П., судді: Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі № 826/8687/15.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (далі - ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило суд:

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві) щодо проведення камеральної перевірки, результати якої оформлені актом №1294/26-54-15-01-11 від 16.12.2014;

визнати протиправними дії ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо неналежного прийняття податкових повідомлень-рішень № від 26.03.2015 та № від 16.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення вимог пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України акт перевірки не був надісланий позивачу для підписання протягом трьох робочих днів, чим його було позбавлено права надати заперечення до винесення податкових повідомлень-рішень. Проте, акт надіслано позивачу на 11-й день після перевірки разом з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями. Також позивач посилається на порушення строків проведення камеральної перевірки з податку на додану вартість, передбачених пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, - протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації. В даному випадку податковим органом перевірено податкові декларації за квітень-вересень 2014 року, граничний термін подання яких закінчився 20.10.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки, результати якої оформлені актом №1294/26-54-15-01-11 від 16.12.2014 в частині термінів проведення перевірки та скерування ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» акту перевірки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що податковим органом пропущено встановлений пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України термін для проведення камеральної перевірки.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено в цій частині нову постанову. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій щодо проведення камеральної перевірки відмовлено. В решті постанову суду залишено без змін.

При прийнятті зазначеної постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що системний аналіз норм статей 75, 76 Податкового кодексу України свідчить про те, що під час проведення камеральної перевірки звірці (електронній обробці) підлягає виключно податкова звітність з податку на додану вартість та обробки даних Єдиного реєстру податкових накладних, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних. Працівники підрозділів оподаткування юридичних осіб проводять камеральні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, та за їх результатами направляють до структурних підрозділів відповідні висновки для проведення документальних перевірок та їх оперативного супроводження. Досліджуючи фактичні строки сплати податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення № від 24.07.2013 та податкових декларацій за квітень-вересень 2014 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податковим органом не було пропущено терміни проведення камеральної перевірки.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015.

В обґрунтування своїх доводів ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано правової оцінки діям відповідача, оскільки акт перевірки та податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі цього акту, надіслано в одиндень, чим позбавлено право на подання заперечень на акт перевірки. Також позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції допущено помилку стосовно дати нарахування грошових зобовязань.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 12.01.2015 позивач отримав акт перевірки правил сплати (перерахування) податку на додану вартість за період з 29.10.2013 по 13.11.2014 №1294/26-54-15-01-11 від 16.12.2014, в якому відображено висновок, що в порушення абзацу 1 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України платник податку не сплатив суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, протягом строків, передбачених цим Кодексом (податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2013, податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року (дата подання 19.05.2014), травень 2014 року (дата подання 19.06.2015), липень 2014 року (дата подання 19.08.2014), серпень 2014 року (дата подання 22.09.2014), вересень 2014 року (дата подання 20.10.2014).

На підставі вказаного акту ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.12.2014 №, згідно з яким за порушення строків сплати податку на додану вартість у розмірі 457104,80 грн. до товариства застосовано штраф у розмірі 20% - 91420,96 грн., та №, згідно з яким за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість у розмірі 5388,00 грн. до товариства застосовано штраф у розмірі 10% - 538,80 грн.

За результатами розгляду первинної скарги позивача, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 20.03.2015 №4574/10/26-15-10-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.12.2014 № в частині застосованих санкцій у сумі 4,80 грн., в іншій частині рішення залишено без змін, податкове повідомлення-рішення від 16.12.2014 № залишено без змін.

За результатами розгляду повторної скарги позивача, рішенням Державної фіскальної служби України від 09.04.2015 №7486/6/99-99-10-01-02-25 податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Листами від 16.01.2015 та 26.03.2015 ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» зверталося до податкового органу з запитом щодо виду проведеної перевірки, за результатами якої складено акт перевірки правил сплати (перерахування) податку на додану вартість №1294/26-54-15-01-11 від 16.12.2014.

Листом від 02.04.2015 №2911/26-54-15-01-10 податковий орган повідомив товариство про те, що в даному випадку мала місце камеральна перевірка згідно статті 76 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції на час проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що законодавець встановив виключні підстави для проведення камеральної перевірки, а саме на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, виходячи із змісту підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України перевірку своєчасності сплати податків контролюючий орган уповноважений проводити в рамках документальної перевірки, в той час, як камеральною перевіркою можливість розгляду вказаного питання, на момент проведення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві камеральної перевірки позивача, законом не була передбачена.

Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що у контролюючого органу на час проведення камеральної перевірки позивача були відсутні повноваження досліджувати своєчасність сплати платником податків податкових зобов`язань. Контролюючий орган, здійснюючи перевірку своєчасності сплати позивачем узгоджених сум податкових зобов`язань, вийшов за межі предмету камеральної перевірки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки, результати якої оформлені актом №1294/26-54-15-01-11 від 16.12.2014.

Разом з тим, задоволення зазначеної позовної вимоги з підстав недотримання вимог податковим органом пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України не призвели до неправильного вирішення спору в цій частині.

Водночас, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання протиправними дій ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки, результати якої оформлені актом від 16.12.2014 в частині термінів проведення перевірки та скерування ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» акту перевірки, оскільки саме таких позовних вимог позивач у позовній заяві не заявляв.

При цьому, під час прийняття постанови суд першої інстанції, що обґрунтовано відзначено судом апеляційної інстанції, положення частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, не застосовував.

В той же час, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо неналежного прийняття податкових повідомлень-рішень № від 26.03.2015 та № від 16.12.2014, оскільки позивачем в даній адміністративній справі не оскаржуються рішення податкового органу, прийняті за результатами камеральної перевірки.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 у справі № 826/8687/15 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 у справі № 826/8687/15 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки, результати якої оформлені актом №1294/26-54-15-01-11 від 16.12.2014»

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 у справі № 826/8687/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Т.М. Шипуліна