Справа № 580/785/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року справа № 580/785/20

12 годин 47 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/785/20

за позовом Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гончара, 34, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [позивач не прибув]

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [відповідач не прибув]

третя особа: Міністерство юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник третьої особи Ковдій І.І. за довіреністю]

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, прийняв рішення.

04.03.2020 Академія Державної пенітенціарної служби, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Міністерство юстиції України, з урахуванням заяви, поданої у порядку усунення недоліків від 02.04.2020, просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( IBAN UA 1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати, пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби у сумі 80285,91 грн.

Ухвалою від 03.04.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 28.04.2020. Ухвалою від 28.04.2020 відкладено розгляд справи до 19.05.2020. Ухвалою від 19.05.2020 здійснено перехід із спрощеного провадження у загальне, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з 02.06.2020, призначено підготовче судове засідання на 15.06.2020. Ухвалою від 15.06.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.06.2020. Ухвалою від 22.06.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 07.07.2020. Ухвалою від 07.07.2020 оголошено перерву до 16.07.2020. Ухвалою від 16.07.2020 оголошено перерву до 17.07.2020.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.06.2017 між позивачем з однієї сторони, центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 134 про освіту (далі Контракт № 134).

Відповідно до умов Контракту № 134 відповідач навчався в академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту № 134, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» повністю за весь період фактичного навчання. З 18.08.2015 до 17.06.2019 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, відповідач був направлений для проходження служби до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор». Відповідно до наказу начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 29.01.2020 № 13/ОС-20 відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580). Відповідно до частин 4, 5 статті 74 Закону № 580 особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до умов Контракту № 134 відповідач зобов`язаний після отримання повідомлення із зобов`язанням протягом 30 днів відшкодувати позивачу витрати пов`язані з утриманням повністю за весь період фактичного навчання. 31.01.2020 відповідач отримав довідку-розрахунок та повідомлення про необхідність відшкодування витрат на навчання протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення, проте станом на час розгляду справи відповідач витрати пов`язані з утриманням в Академії не відшкодував, дії не оскаржив. Представник позивача у судове засідання не прибув, звертався із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.135, 153).

Відповідач у судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надіслав, клопотання про продовження строку для подання відзиву суду не надав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (вул. Зої Космодем`янської, будинок 1/12 / пров. Аркаса АДРЕСА_3 ) АДРЕСА_2 а.с.61, 109, 111, 142, 152, 159). 23.04.2020, 15.05.2020, 14.07.2020 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином, проте не обґрунтував підстав неможливості виконання вимог ухвали суду щодо подання відзиву та позиції на обґрунтування, не надано клопотання про участь в режимі відеоконференції (провадження у справі відкрито 03.04.2020).

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, що пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби у сумі 80285,91 грн (а.с.99-101).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Наказом начальника Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України від 11.08.2015 № 223 ОСОБА_1 з 18.08.2015 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Чернігівського юридичного коледжу за державним замовленням (а.с.9).

21.01.2016 проведено державну реєстрацію припинення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України (запис № 2002304) шляхом реорганізації (перетворення) в Академію Державної пенітенціарної служби (надалі Академія). Академія є правонаступником Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України (а.с.144).

19.04.2018 між Академією (виконавцем) з однієї сторони, центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробацїї Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 134 про здобуття освіти (далі Контракт № 134) (а.с.11-12). Відповідно до умов зазначеного Контракту № 134 відповідач навчався в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580) у повному обсязі за весь період фактичного навчання. Відповідно до абзацу 7 пункту 1 розділу II Контракту № 134 Академія зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі. З 18.08.2015 до 17.06.2019 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Наказом Академії від 14.06.2019 № 106 о/с ОСОБА_1 присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» та видано диплом про освіту (а.с.13).

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», що підтверджується наказом державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 14.06.2019 № 106/ОС-19 про призначення лейтенанта ОСОБА_1 на посаду інспектора відділу режиму і охорони державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» з 18.06.2019 (а.с.14).

Відповідно до наказу начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 29.01.2020 № 13/ОС-20 (а.с.16) ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону № 580 (за власним бажанням).

31.02.2020 відповідача повідомлено про необхідність відшкодування протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення витрат на навчання в сумі 80285,91 грн згідно довідки-розрахунку від 10.06.2019 №5/1422 (а.с.17).

У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі не відшкодував, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі №461/5577/15-ц, від 31.10.2018 у справі №820/5761/15, про вирішення даної категорії спорів за правилами ЦПК України.

Частиною 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом № 580, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Статтею 74 Закону № 580 передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, відшкодовують витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 5 статті 74 Закону № 580 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Враховуючи факт звільнення відповідача, позивач вважає, що ОСОБА_1 має відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, в результаті чого, звернувся до суду з даним позовом.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України від 23.06.2005 №2713-IV «Про державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом № 580, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Згідно із пунктом 1.3 Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3290/5 від 21.11.2016 Академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.

Відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась.

Суд дійшов висновку, що підстави та порядок відшкодування визначаються частиною 4 статті 74 Закону №580 та Контрактом.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.06.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі Порядок) , визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення: продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів. Як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік. Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядником коштів, що виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.

Витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією, і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.

Враховуючи зазначене, право вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі належить Академії.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , від 10.06.2019 №5/1422 загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 80285,91 грн.

Підписуючи Контракт про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, від 19.04.2018 №134 відповідач погодився з його умовами, фактично взявши на себе обов`язок після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії витрати, пов`язані з утриманням.

Відповідач обізнаний про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі за постановою КМУ від 12.04.2017 №261(а.с.15).

Відповідачем після отримання повідомлення про відшкодування витрат, зазначені витрати, пов`язані з утриманням в Академії, не відшкодовано, заяв про розстрочення сплати матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Відповідач після закінчення навчання не відпрацював встановленого терміну у державній кримінально-виконавчій службі, позивача звільнено за власним бажанням, тому ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в повній сумі 80285,91 грн.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №850/5 «Про затвердження Положення про організацію продовольчого забезпечення у Державній кримінально- виконавчій службі України на мирний час» (далі Положення №850/5) передбачено порядок харчування, у тому числі осіб курсантів та слухачів навчальних закладів.

Відповідно до пункту 3.1 Положення №850/5 в установах харчуванням забезпечуються, зокрема, особи, які вступають до навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, на строк здавання вступних іспитів за плату.

Відповідно до пункту 3.3 Положення №850/5 право на продовольче забезпечення настає для курсантів, слухачів, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, а також осіб рядового і молодшого начальницького складу кримінально-виконавчої служби, які навчаються в училищах професійної підготовки, - з дня підписання наказу про зарахування на навчання.

Згідно з пунктом 3.4 Положення №850/5, основним способом харчування засуджених, осіб, узятих під варту, курсантів та слухачів навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, є котлове забезпечення, яке здійснюється через їдальні установ.

Пунктом 3.7 Положення №850/5 встановлено, що підставою для виключення із продовольчого забезпечення є наказ начальника установи, який видається у зв`язку з: вибуттям до іншої установи або звільненням засуджених та осіб, узятих під варту, у встановленому законодавством порядку; вибуттям із будинку дитини при установі виконання покарань дитини, яка досягла трирічного віку (в окремих випадках, передбачених законодавством, - до чотирирічного віку), або звільненням від відбування покарання її матері; присвоєнням первинних спеціальних звань курсантам навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, або відрахуванням їх із навчальних закладів; закінченням навчання слухачами навчальних закладів, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, та персоналом ДПтС, який навчався в училищах професійної підготовки, або відрахуванням їх із навчальних закладів; зарахуванням курсантами осіб, які здали вступні іспити до навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС.

Інших підстав для виключення із продовольчого забезпечення, у тому числі проживання під час навчання у навчальному закладі за межами закладу Положенням №850/5 не передбачено.

Відповідно до пункту 3.11 Положення №850/5 курсанти навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, мають право на отримання грошової компенсації замість продовольчого забезпечення протягом усього періоду навчання до дня їх випуску в розмірі вартості цих норм згідно із законодавством.

ОСОБА_1 з відповідним рапортом про отримання грошової компенсації замість продовольчого забезпечення не звертався.

У довідці від 22.05.2020 № 5/1180 зазначено, що згідно з наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію видатків» Чернігівський юридичний коледж Державної пенітенціарної служби України і його правонаступник Академія Державної пенітенціарної служби фінансуються у відповідності до бюджетної класифікації видатків та кредитування державного бюджету за кодом 360 - Міністерство юстиції України з 2012 року.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально виконавчій службі України (далі працівники кримінально-виконавчої служби). Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Судом встановлено, що заявлена до стягнення сума витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Академії Державної пенітенціарної служби складається із сум: грошового забезпечення 25656,94 грн (а.с.52); продовольчого забезпечення 30312,69 грн (а.с.49); речове забезпечення 5370,67 грн (а.с.50); медичне забезпечення 1436,37 грн (а.с.46-48); оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії 17509,24 грн (а.с.51).

Перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, відповідач звільнився за власним бажанням, не відпрацювавши три роки згідно умов Контракту № 134, на час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 80285,91 грн, тому відповідно до статті 74 Закону № 580 зазначена сума належить до стягнення у судовому порядку.

Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі Suominen проти Фінляндії, № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003). Межі, до яких суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від природи рішення та оцінюватися у контексті обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі Ruiz Torija et Hiro Balani проти Іспанії, № 18390/91, пункту 29 від 09.12.1994).

Пунктом 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги той факт, що відповідач погодився з умовами Контракту і був обізнаний про наслідки їх невиконання, суд дійшов висновку, що позов Адміністрації Державної прикордонної служби про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, належить задовольнити у повному обсязі.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі Порядок № 964).

Відповідно до пунктів 3, 6 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, за весь період навчання.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку № 964).

Надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, доказам щодо їх підтвердження, керуючись актами законодавства щодо цих правовідносин, суд дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для стягнення за рішенням суду з відповідача коштів у сумі 80285,91 грн з метою покриття витрат пов`язаних з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби та знаходить позов таким, що належить задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивачем не надано доказів понесених судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для розподілу судового збору.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гончара, 34, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код юридичної особи в ; ІВАN UА1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 80285 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн 91 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: Академія Державної пенітенціарної служби [вул. Гончара, 34, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

відповідач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

третя особа: Міністерство юстиції України [вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 17.07.2020.

Суддя Л.В. Трофімова