Справа № 624/469/20
Суддя: Куст Н. М.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/469/20
№ провадження 2-а/624/10/20
РІШЕННЯ

іменем України

смт. Кегичівка 13 липня 2020 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі: головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Проскурні Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу №624/469/20 у порядку письмового провадження,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: поліцейський рядовий 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Коротенко Олександр Олегович,

вимоги позивача: про скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №2722866 від 22 червня 2020 року винесену поліцейським рядовим 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Коротенко О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП є протиправним. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що 22 червня 2020 року близько 12 год 30 хв він разом із своїм батьком прямував по дорозі по вул. Конєва в м. Харків на автомобілі марки MAZDA 3 АХ74-36 НОМЕР_1 . Біля будинку №21 по вул. Конєва його зупинив патрульний автомобіль мотивуючи тим, що він порушив ПДР і зобов`язав пред`явити документи. Всі ці документи в позивача були в наявності і він виконав вимогу патрульних та надав документи. Далі відповідач оглянув документи позивача і прямо на місці зупинки ним ТЗ, яким керував позивач, виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На усні пояснення позивача (письмових пояснень патрульний у позивача не брав) щодо того, що в позивача є посвідчення водія і він його пред`явив відповідачу, останній вказав, що воно «не пробивається по базі» і сказав позивачу: «Признайтесь чесно, що ви купили таке посвідчення, посвідчення не дійсне», та виписав штраф.

Позивач пояснив патрульному, що навчався три роки у Кегичівському ПТУ-60 і отримав дане посвідчення водія у законному порядку, талон до посвідчення додатково вказує на те, що посвідчення видавалися в законному порядку, а також повідомив про те, що у нього є свідоцтво про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів, є екзаменаційна картка про складання іспитів, але вони в нього вдома, закон не зобов`язує водія мати при собі такі документи і пред`являти їх одночасно з посвідченням водія.

Також звертав увагу відповідача на те, що відсутність посвідчення водія у базі, не вказує на його недійсність, адже є його оригінал і він пред`явив його на вимогу поліцейського.

Проте, відповідач, не дивлячись на це, виніс постанову, фактично без доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на свій розсуд встановив та визнав, що позивач не має права керувати ТЗ, що є недостовірним, чим перевищив свої повноваження та взяв на себе функцію суду, не дав змоги позивачу надати письмові докази, які спростовують висновки відповідача і притягнув його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, якого позивач не вчиняв.

Протиправність дій відповідача і безпідставне винесення ним постанови серія ЕАМ №2722866 від 22 червня 2020 року підтверджується наступними письмовими доказами:

- копією свідоцтва про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів серія ААА №283022 від 24 липня 2007 року;

- копією екзаменаційної картки водія на ім`я позивача, про те, що він здав іспити для одержання посвідчення водія;

- копією довідки ТСЦ 6345 МВС в Харківській області від 24 червня 2020 вих.№31/20/5-10 про видачу 24 липня 2007 року посвідчення водія АХВ НОМЕР_2 та винесення його 23 червня 2020 року до Національної інформаційної автоматизованої системи, яку використовує ТСЦ 6345 МВС в Харківській області.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує.

У судове засідання відповідач рядовий Коротенко О.О. також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 3 ст. 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони не з`явилися, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Процесуальні дії у справі.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 03 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи на 13 липня 2020 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Згідно постанови серії ЕАМ №2722866 від 22 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, 22 червня 2020 року о 12 год 36 хв в м. Харків вул. Конєва, 21 водій, керуючи ТЗ, здійснив рух по трамвайних коліях попутного напрямку при наявності дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугам», чим порушив п.п. 11.8 ПДР України та не мав права керування ТЗ, чим порушив п.2.1 ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.8).

На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн, що підтверджено відповідною постановою (а.с.8).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В пункті 2.1 ПДР вказано, що 2.1. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Позивач зазначив у позові, що подія та склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП відсутні, оскільки жодних порушень він не вчиняв, в нього наявний оригінал водійського посвідчення, він має підтверджуючі документи про навчання та видачу свідоцтва водія, проте вони знаходяться вдома, про що він вказав інспекторові на місці зупинки.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наказом МВС України від 07 листопада 2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачає, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вказано в позові, рядовий поліції не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що посвідчення водія отримане в законному порядку, тобто відповідач не взяв до уваги докази, які позивач йому надавав та мав намір надати, а склав постанову про накладення адміністративного стягнення, чим порушив ч. 5 ст. 258 КУпАП, оскільки позивач на місці зупинки оспорив допущені порушення і адміністративне стягнення, що на нього наклав рядовий поліції.

Відповідно до копії свідоцтва про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів серія ААА №283022 від 24 липня 2007 року ОСОБА_1 було видано посвідчення водія серія НОМЕР_3 (а.с.9).

Згідно з копією екзаменаційної картки водія на ім`я ОСОБА_1 , останній здав іспити для одержання посвідчення водія та йому було видано посвідчення серія НОМЕР_3 (а.с.10).

Згідно з копією довідки ТСЦ №6345 МВС в Харківській області від 24 червня 2020 вих.№31/20/5-10 посвідчення водія АХВ №025557 категорії «А, В, С» було видано 24 липня 2007 року Красноградським МРЕВ №8 та винесено 23 червня 2020 року до Національної інформаційної автоматизованої системи, яку використовує ТСЦ 6345 МВС в Харківській області (а.с.11).

Відповідно до абз. 2 п. 22 положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами - інформація про видане посвідчення водія вноситься працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС.

Взявши до уваги викладене вище, враховуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що рядовим поліції Коротенко О.О. недотримано вимоги чинного законодавства та позбавлено ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами на захист.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В цьому випадку відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної вище процедури.

Суд вказує, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, із зазначених обставин справи видно, що в даному випадку відсутня належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та необхідності її скасування.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у зв`язку з чим прийнята постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закриттю.

На підставі ст. 94 КАС України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Частиною 1 ст. 243 КАС України встановлено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2722866 від 22 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, про накладення штрафу у розмірі 510,00 грн, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Кегичівський районний суд Харківської області з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кегичівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кегичівка Кегичівського району Харківської області, паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: поліцейський рядовий 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Коротенко Олександр Олегович, місце знаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Суддя Н.М. Куст