Справа № 280/1522/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1522/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 р. (суддя Садовий І.В.) в адміністративній справі № 280/1522/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 15 від 23.10.2019 та № 2 від 24.01.2020 щодо відмови в призначенні їй пенсії в разі втрати годувальника; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 24.07.2019. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказувала на те, що має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки досягла пенсійного віку, має статус "член сім`ї загиблого", повторно в шлюб не вступала, до смерті чоловіка проживала однією сім`єю.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №15 від 23.10.2019 та №2 від 24.01.2020 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням висновків суду. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію в разі втрати годувальника суд відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що судом першої інстанції не врахував, що законодавець пов`язав реалізацію права на пенсію в разі втрати годувальника з одночасною наявністю двох умов: непрацездатність та перебування на утриманні. Чоловік ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На дату смерті ОСОБА_1 не перебувала на його утриманні, оскільки була працездатною. Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували втрату джерела засобів до існування. Крім того, позивачкою не підтверджено, що померлий годувальник помер в період проходження військової служби внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено, його перевірка здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.03.1983 ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с.9). ІНФОРМАЦІЯ_1 р., в період проходження військової служби, ОСОБА_2 помер (а.с.10). Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 набула статус "член сім`ї загиблого", що підтверджується посвідченням члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби серія НОМЕР_2 від 06.06.1997 (а.с.8). Відповідно до пенсійного посвідчення Міністерства оборони СРСР серії НОМЕР_3 від 04.01.1989, ОСОБА_1 з 01.09.1988 призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника на 2 членів сім`ї, а саме дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з Положенням про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надтермінової служби (а.с.7). 24 липня 2019 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.11). Рішенням №15 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.10.2019 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника. В обґрунтування відмови зазначено про відсутність підстав для призначення пенсії з причини не надання документу про перебування на утриманні померлого годувальника (а.с.16 зворот). Рішенням №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.01.2020 ОСОБА_1 повторно відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника (а.с.17 зворот).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №15 від 23.10.2019 та №2 від 24.01.2020, оскільки факт перебування позивача на утриманні померлого чоловіка та їх спільне проживання підтверджений відповідним документом (довідкою №148 від 24.12.1988). Доводи відповідача щодо не надання позивачем документів, які б підтверджували втрату нею джерел засобів до існування, а також на підтвердження смерті померлого годувальника в період проходження військової служби, судом першої інстанції не прийняті до уваги, оскільки вони не були покладені в основу спірних рішень від 23.10.2019 та 24.01.2020. У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо дотримання позивачем вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

ОСОБА_1 вважає, що з 24 липня 2019 р. вона набула право на призначення пенсії відповідно до статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" по втраті годувальника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . в період проходження військової служби.

Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №13 від 23 жовтня 2019 р. та №2 від 24 січня 2020 р. позивачу відмовлено у призначення пенсії по втраті годувальника у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів про перебування на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з урахуванням положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, доводи апеляційної скарги щодо правомірності оскаржених позивачем рішень, які не були покладені в основу оскаржених рішень відповідача, не приймаються судом до уваги.

Таким чином, перевірці судом апеляційної інстанції підлягають висновки суду першої інстанції щодо правомірності прийнятих відповідачем рішень про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів про перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині 1 статті 9 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положенням статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Разом з тим, статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Пунктами 4, 5 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків), дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок;

- дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.

Статтею 30 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї, у тому числі, вважаються:

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Для батьків і дружин (чоловіків) окремих категорій загиблих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом Кабінет Міністрів України може встановлювати інші умови призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування рішень відповідача № 15 від 23.10.2019 та № 2 від 24.01.2020, оскільки відповідно до абзацу 2 статті 30 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" така умова для призначення пенсії по втраті годувальника, як перебування на утриманні померлого годувальника, на позивача не поширюється.

Доводів щодо правомірності рішення суду першої інстанції в частині виходу судом першої інстанції за межі позовних вимог та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника апеляційна скарга не містить, тому відповідно до частини 1 стаття 308 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції в цій частині перевірці судом апеляційної інстанції не підлягає.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 р. в адміністративній справі № 280/1522/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 липня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Ю. В. Дурасова

суддя А.А. Щербак