Справа № 692/380/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 692/380/20 Суддя (судді) першої інстанції: Чепурний О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Собківа Я.М., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйона патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департамента патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Сондея Михайла Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся у суд з позовом до Інспектора роти №4 батальйона патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департамента патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Сондея Михайла Васильовича про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ані клопотання про залишення позову без розгляду, ані доданий до такого диск не були направлені позивачу. До того ж, з відеозапису не являється за можливе встановити, який саме автомобіль було зупинено та відносно кого здійснюється розгляд адміністративного матеріала.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що позивач був обізнаний про прийняття відносно нього оскаржуваної постанови, а також йому було роз`яснено порядок і строки її оскарження. Також зазначає, що постанова була оголошена позивачу безпосередньо на місці її винесення та отримана під особистий підпис, про що свідчить відмітка у постанові.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду - скасуванню, з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Суд першої інстанції уважав, що обчислення строку на оскарження постанови розпочалося саме з дати її винесення, тобто з 09 лютого 2020 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Частиною 3 наведеної правової норми передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 вказаної правової норми позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до положень цієї правової норми скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Згідно із частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, дійшов висновку, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений 10-дений строк, який обчислюється з дня винесення постанови.

Проте, аналіз норм статті 289 КУпАП і частини 2 статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суд повинен з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, від 09 лютого 2020 в день її прийняття фактично не отримував, про що зазначено у самій постанові. Доказів на підтвердження направлення зазначеної постанови засобами поштового зв`язку, відповідачем не надано. Відповідно до заяви позивача начальнику Драбівського районного відділа Державної виконавчої служби від 09 квітня 2020 року, а також розписки, копію постанови від 09 лютого 2020 року він отримав 09 квітня 2020 року. Водночас до суду з позовом про оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 звернувся 10 квітня 2020 року, тобто, із дотриманням десятиденного строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року в справі №755/7433/19 та від 12 червня 2020 року у справі № 686/28291/19.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 18 січня 2019 року у справі №576/1434/17 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у справі, що є предметом розгляду, питання строку звернення до суду врегульовано положеннями Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 роrу №2147-VIII, у той час як у справі №576/1434/17 Верховний Суд застосував положення Кодексу адміністративного судочинства України у попередній редакції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про залишення позову без розгляду як така, що постановлена з порушенням вище наведених норм матеріального та процесуального права, - скасуванню з направленням справи до місцевого суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Я.М. Собків

Л.Т. Черпіцька