Справа № 640/6999/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Київ № 640/6999/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомДепартаменту екології та природних ресурсів Київської обласної держаної адміністрації
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП»
прозастосування заходів реагування,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної держаної адміністрації (позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» (відповідач), в якому просить суд застосувати заходи реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру (дозволу на викиди забруднюючих речовин а атмосферне повітря стаціонарними джерелами за №-334 від 30.05.2019 для ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/6999/20, суд ухвали здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням з боку відповідача умов, визначених рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 29.05.2019 №10-04.3-01/5180.

Відповідач проти задоволення вимог заперечував з підстав безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки щодо діяльності відповідача не було проведено перевірки, не було складено акту, відтак, підприємство відповідача припису не отримувало.

Поряд з цим, відповідачем заявлене клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

За змістом норм частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п.1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Дослідивши заяву відповідач, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та приходить до висновку про залишення заяви та клопотання відповідача без задоволення.

Щодо заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на з огляду на пропущений строк звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

При цьому, у відповідності до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду подане 26.05.2020, тобто, після початку розгляду справи по суті.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В С Т А Н О В И В:

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області прийнято рішення від 29.05.2019 №10-04.3-01/5180, згідно якого підставі пунктів 3,6 постанови КМУ від 13 березня 2002 року №302 «Про затвердження Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачою дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами , обліку підприємств, установ, організацій та громадян -підприємців, які отримали такі дозволи», статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області прийнято рішення щодо можливості видачі дозволу на викиди, за умови проведення щомісячного моніторингу рівня забруднення атмосферного повітря на межі житлової забудови протягом 2019 року; проведення процедури зменшення санітарно-захисної зони в порядку, визначеному санітарним законодавством на протязі 2019 року, відповідно до вимог п.5.9 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом МОЗ України від 19.06.96 №173.

Департаментом екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації видано товариству з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» 30 травня 2019 року видано дозвіл №-334 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами строком на 10 років.

Як зазначає позивач, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області листом від 07.11.2019 №10-04.3/11660-19, з метою подальшого реагування Департаментом відповідно до статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», проінформувало Департамент про те, що суб`єктом господарювання ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» не виконані умови, визначені рішенням Головного управління від 29.05.2019 №10-04.3-01/5180.

Вказане зумовило звернення позивача з позовом про застосування заходів реагування відносно відповідача у виді анулювання документа дозвільного характеру (дозволу на викиди забруднюючих речовин а атмосферне повітря стаціонарними джерелами за №-334 від 30.05.2019).

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела - це гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" для оцінки стану забруднення атмосферного повітря встановлюються нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря та нормативи гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, рівні шкідливого впливу фізичних та біологічних факторів у межах населених пунктів, у рекреаційних зонах, в інших місцях проживання, постійного чи тимчасового перебування людей, об`єктах навколишнього природного середовища з метою забезпечення екологічної безпеки громадян і навколишнього природного середовища.

За ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок.

Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначені Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється, зокрема, вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.

У відповідності до ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:

звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Зі змісту положень наведеної правової норми слідує, що кожна з наведених підстав є самостійною та достатньою підставою для анулювання документів дозвільного характеру.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 820/10817/15.

Також, як вбачається із вищезазначених норм, ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначено чіткий перелік підстав, за наявності яких дозвільний орган вправі самостійно прийняти рішення про анулювання документу дозвільного характеру. До вказаного переліку не ввійшли випадки виявлення обставин щодо надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації та/або здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення. Саме тому, позивач, а він же дозвільний орган, який видав дозвільний документ відповідачу, звернувся до адміністративного суду із позовною заявою.

У аспекті наведеного, для анулювання документів дозвільного характеру в судовому порядку, дозвільному органу, що видав документ, необхідно встановити одну з вищезазначених підстав.

Як вбачається з заявленого позову, Департамент в якості підстави для застосування до відповідача заходів реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру посилається на невиконання ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» припису Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, які передбачені в рішенні Головного управління від 29.05.2019 №10-04.3-01/5180.

Так, згідно Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002 року, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Пункт четвертий Прядку визначає, що для отримання дозволу суб`єкт господарювання:

- оформляє заяву;

- готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин;

- проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання;

- проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони;

- розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов`язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди;

- обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов`язаних з реалізацією заходів щодо їх створення;

- проводить оцінку та аналіз витрат, пов`язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря;

- готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Відповідно до пункту п`ятого Порядку суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.

Пункт шостий Положення визначає, що Мінприроди та дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу.

Держсанепідслужба, її територіальні органи протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається Мінприроди та дозвільним центрам відповідно.

У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу у ньому зазначається зміст зауважень.

Відповідно до пункту десятого Положення дозвіл анулюється органом, який його видав, у разі:

- звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

- припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідація), якщо інше не визначено законом;

- припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

- встановлення факту подання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.

Таким чином аналіз положень Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та "Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи", в межах вирішення питання про надання дозволу на викиди забруднюючих речовин, свідчить щодо встановлення обов`язку погодження отримання такого дозволу з органами виконавчої влади, що реалізують політику у сфері санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, в даному випадку ГУ Держпродспоживслужби у Київській області.

Ознайомившись з вказаним рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 29.05.2019 №10-04.3-01/5180, на яке посилається позивач як на підставу порушення припису відповідачем, судом встановлено, що рішення адресоване саме Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, а не відповідачу, та зазначає щодо можливості видачі дозволу ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП».

З наведеного вбачається, що рішення від 29.05.2019 №10-04.3-01/5180, на яке посилається позивач як на підставу порушення припису відповідачем, не містить умов та вказівок зобов`язального характеру, тим більше для господарюючого суб`єкта, відтак, не є приписом в розумінні Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Слід наголосити, на тому, що після отримання дозволу, положення Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та "Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи", в разі наявності визначених підстав, передбачають виключно анулювання такого дозволу. Разом з тим, такої підстави для анулювання дозволу, як невиконання рішення щодо можливості видачі дозволу, положення вказаних нормативно-правових актів не визначають.

Водночас, згідно положень п. 2 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Отже, зверненню дозвільного органу до суду з адміністративним позовом про застосування заходів реагування, передбачених п. 2 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", повинно передувати складання ним припису про усунення виявленого правопорушення, надання суб`єкту господарювання часу для його виконання та встановлення факту не усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, щодо яких видано припис.

Натомість, станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, ні Департаментом (дозвільним органом), ні іншим контролюючим органом з питань додержання вимог екологічного законодавства, приписів про усунення порушень вимог законодавства при здійсненні ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, не видавалось, а відтак підстави для анулювання дозволу за цією нормою закону відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

За ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на приписи ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", керуючись ст. 77, 79 Кодексу адміністративного судочинства України, та зважаючи на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів щодо винесення приписів дозвільним органом щодо відповідача, суд не вбачає підстав для анулювання дозволу.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної держаної адміністрації задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної держаної адміністрації відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян