Справа № 640/1481/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1481/19 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними бездіяльність та дії відповідача військової частини НОМЕР_1 в частині не виконання умов укладеного з позивачем, згідно наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.02.2013 року № 66, контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України щодо забезпечення позивачу належних умов для проходження військової служби та додержання особистих прав і свобод позивача, зокрема: надання відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, встановленої тривалості службового часу та вільного пересування територією України у вихідні, святкові та неробочі дні;

- визнати бездіяльність та неналежну діяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 в частині забезпечення дотримання соціальної справедливості при розподілі службового навантаження та необхідного часу для відпочинку військовослужбовців, працівників, визначення та підтримання порядку надання часу (іншого дня) для відпочинку за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні неправомірними і незаконними;

- зобов`язати відповідача - військову частину НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій частині) про оголошення невикористаних позивачем 8 (восьми) вихідних, святкових та неробочих днів;

- стягнути з відповідача військової частини НОМЕР_1 суму заподіяної позивачу моральної шкоди, яка дорівнює установленій сумі грошової допомоги для оздоровлення за 2019 рік 19174,65 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят чотири гри. 65 коп.) з урахуванням коефіцієнту тривалості негативного впливу, який буде обчислений на день винесення судового рішення у розмірі одного відсотка від вказаної суми грошової допомоги для оздоровлення за 2019 рік за кожен день дії неправомірної бездіяльності (дії), а також суму понесених мною судових витрат, які будуть встановлені судом.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, при цьому, посилаючись на неповне дослідження доказів, неповне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до копії посвідчення офіцера НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, полковник (особистий № ).

Згідно з наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.02.2013 року № 66, між позивачем та Міністерством оборони України в особі першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 7 років.

02.01.2019 позивачем складено рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанту ОСОБА_2 наступного змісту.

Керуючись вимогами ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби ЗС України щодо обов`язку військовослужбовця доповідати начальнику про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, полковник ОСОБА_1 доповів (повторно) про те, що з незалежних від нього причин ним не використано 6 (шість) вихідних, святкових та неробочих днів, а саме: 02, 09, 16, 30 грудня (неділя) та 31 грудня 2018 року (неробочий день), а також 01 січня 2019 року (Новий рік) у зв`язку із добовим чергуванням.

«…Однак, враховуючи те, що військова частина НОМЕР_1 не забезпечила мене службовим жилим приміщенням (службовою жилою площею), а також не орендує мені житла по місцю проходження військової служби у місті Дніпро, відповідно до встановленого законодавством обов`язку (п. 1 розділу IV Інструкції, затвердженої наказом Міноборони від 31.07.2018 № 380) я вимушений весь час (службовий і вільний) перебувати у розташуванні військової частини (у службовому кабінеті) - тому не маю можливості використання днів відпочинку у гарнізоні міста Дніпро, про вказані скрутні житлові, побутові та морально-психологічні обставини я неодноразово доповідав усно своїм безпосереднім керівникам, а також 29.12.2018 письмово на Ваше ім`я (лист № 007), але по теперішній час питання залишається не вирішеним.».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просить оголосити наказом (по стройовій частині) про невикористані ним 6 (шість) вихідних, святкових та неробочих днів з подальшим наданням можливості їх об`єднаного використання у зв`язку із необхідністю виїзду до м. Києва.

Рапорт від 02.01.2019 позивачем направлено цінним листом 916), який відповідачем отримано 08.01.2019, проте, жодної відповіді на рапорт позивачем не отримано.

15.01.2019 позивачем складено рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанту ОСОБА_2 наступного змісту.

ОСОБА_1 повідомлено про невикористання ним ще двох вихідних днів, а саме, 12 січня та 13 січня 2019 року, з огляду на що, відповідно до пункту 1 прохальної частини рапорту від 15.01.2019, просить оголосити наказом (по стройовій частині) про невикористані ним 8 (вісім) вихідних, святкових та неробочих днів з подальшим наданням можливості їх об`єднаного використання у зв`язку із необхідністю виїзду до м. Києва.

Позивач зазначає про те, що вказаний рапорт на нараді 28.03.2019 було залишено без розгляду, як безпідставний.

Вважаючи, що вказаною бездіяльністю відповідача порушуються умови укладеного з позивачем контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України щодо забезпечення позивачу належних умов для проходження військової служби та додержання особистих прав і свобод позивача, зокрема: надання відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, встановленої тривалості службового часу та вільного пересування територією України у вихідні, святкові та неробочі дні, та не здійснюється належного забезпечення дотримання соціальної справедливості при розподілі службового навантаження та необхідного часу для відпочинку військовослужбовців, працівників, визначення та підтримання порядку надання часу (іншого дня) для відпочинку за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що військовою частиною не було допущено бездіяльності у частині незадоволення вимог позивача за поданими ним рапортами щодо надання вихідних за невикористані дні вихідні, роботу в святкові та неробочі дні. Зі змісту положень Статуту ВС ЗСУ та Закону № 2011, офіцерам військової служби за контрактом, за час несення служби в добовому наряді у вихідні, святкові та неробочі дні день відпочинку надається протягом тижня без подання відповідного рапорту, погодивши дні відпочинку із командиром. Дії відповідача, узгоджуються з приписами законодавства.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Згідно з нормами ч. ч. 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011), розподіл службового часу військовослужбовців визначається розпорядком дня, який затверджує відповідний командир (начальник) у порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, з додержанням встановленої загальної тривалості щотижневого службового часу. Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігор. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня. Військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів при виконанні обов`язків військової служби у зазначені дні час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (із змінами і доповненнями), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 203 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурологічної роботи, спортивних заходів та ігр.

Офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня.

Відповідно до норм ст. 294 Статуту ВС ЗСУ, військовослужбовці, яких змінили з добового наряду, звільняються від занять і робіт у день зміни. Офіцерам та військовослужбовцям військової служби за контрактом, за час несення служби в добовому наряді у вихідні, святкові та неробочі дні день відпочинку надається протягом тижня, а військовослужбовцям строкової військової служби час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).

З урахуванням наведеного, слідує висновок про те, що офіцерам військової служби за контрактом, за час несення служби в добовому наряді у вихідні, святкові та неробочі дні - день відпочинку надається протягом тижня без подання відповідного рапорту, з погодженням днів відпочинку із командиром.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що згідно рапортів ОСОБА_1 від 02.01.2019 та від 15.01.2019, в них повідомлено про те, що ним не використано 8 вихідних, святкових та неробочих днів, а саме: 02, 09, 16, 30 грудня 2018 року (неділі); 31 грудня 2018 року (неробочий день); 01 січня 2019 року (Новий рік), 12 січня (субота) та 13 січня (неділя) 2019 року, у зв`язку із добовим чергуванням.

Тож, оскільки позивач перебував у вказані в рапортах дні у добовому наряді, дні відпочинку мали б надаватись позивачу протягом тижня, який слідує за тією чи іншою датою добового чергування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ані нормами Закону № 2011, ані Статутом ВС ЗСУ, не передбачено можливості застосування накопичення офіцером днів відпочинку після перебування останнього у добовому наряді для їх об`єднаного використання в інший термін, аніж протягом наступного тижня після дня добового чергування.

Також, окружним судом цілком слушно було взято до уваги, що позивач правом на відпочинок після кожного з добових чергувань, а саме після 02, 09, 16, 30 грудня 2018 року (неділі); 31 грудня 2018 року (неробочий день); 01 січня 2019 року (Новий рік), 12 січня (субота) та 13 січня (неділя) 2019 року, не скористався, водночас, розраховував на їх об`єднане використання, що не передбачено чинним законодавством, враховуючи те, що військова служба є службою особливого характеру яка полягає у професійній діяльності, пов`язаній із захистом України.

Згідно з п. 3.4 Інструкції з діловодства та документування управлінської інформації в електронній формі в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.07.2018 № 370, заява (рапорт) - це документ, який подається для реєстрації та містить офіційне повідомлення з проханням чи пропозицією. Заява подається державним службовцем або працівником Збройних Сил. Рапорт подається військовослужбовцем Збройних Сил.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 подавались рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанту ОСОБА_2 з проханням надати ОСОБА_1 об`єднаного використання невикористаних ним вихідних днів для відпочинку з виїздом за межі гарнізону, водночас, оскільки відсутнє нормативне регулювання порядку вирішення питання командиром військової частини надання днів відпочинку військовослужбовцю саме за рапортом військовослужбовця, колегія суддів підтримує висновок окружного суду про те, що відповідачем не порушено норми законодавства в частині не розгляду рапорту від 02.01.2019 та залишення рапорту ОСОБА_1 від 15.01.2019 без розгляду під час наради 28.03.2019 (зі слів позивача, що не спростовано відповідачем) в частині, що стосується надання вихідних днів.

Крім того, Указом Президента України від 26.11.2018 № 393/2018 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено в Україні воєнний стан із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року.

Згідно відомостей, наданих під час розгляду спору в суді першої інстанції стороною відповідача, військова частина НОМЕР_1 входила до складу військового командування, яке забезпечувало заходи правового режиму воєнного стану.

Пунктом 3 цього Указу встановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Водночас, право на відпочинок тим, хто працює, передбачене статтю 45 Конституції України, Указом Президента України від 26.11.2018 № 393/2018 «Про введення воєнного стану в Україні» не обмежувалось, а тому, позивач мав право та нагоду скористатись передбаченим статтею 294 Статуту ВС ЗСУ, правом на відпочинок після добового чергування 02.12.2018 року з 03 - 09 грудня 2018 року; після добового чергування 09.12.2018 року з 10 - 16 грудня 2018 року; після добового чергування 16 грудня 2018 року з 17 - 27 грудня 2018 року, проте бажання про отримання компенсацій у вигляді вихідних днів у зазначені вище терміни не виявляв, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Посилання позивача на те, що військова частина не забезпечила позивача службовим жилим приміщенням, а також не орендує йому житла у місті Дніпро, відповідно до обов`язку, на переконання колегії суддів є необгрунтованими, адже зазначене не є предметом розгляду у цій справі, а також, жодним чином не вказує про законодавчо визначену можливість накопичення днів відпочинку після перебування у добовому наряді для їх об`єднаного використання в інший термін, аніж протягом наступного тижня після дня добового чергування.

Колегія суддів вважає, що, в цілому, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги - залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко