Справа № 420/4570/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4570/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні стажу роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, до стажу роботи у подвійному розмірі; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року, на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, до стажу роботи у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона у період з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року працювала на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, що підтверджується записами у трудовій книжці. 19.02.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати зазначений вище період роботи у лікарні у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, листом від 10.03.2020 року №1769-1679/Г-02/8-1500/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило їй у задоволенні заяви та зазначило, що в довідці, виданої ВАТ «Холднигова компанія «Краян», відсутні відомості щодо контактування ОСОБА_1 із хворими, які є носіями збудників небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб, за період роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року.

Водночас, зазначає позивач, надати іншу довідку вона не має змоги, оскільки заклад охорони здоров`я, в якому вона працювала, більше не існує та не може видати відповідну довідку. Позивачем вчинялися всі можливі від неї заходи задля отримання відповідних підтверджуючих документів, проте документація на підприємстві не збереглася. Так, Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради листом від 30.10.2019 року №3701-Г-11.1-21 відповів, що надати відповідну довідку неможливо, так як документи щодо особового складу заводу, були передані на зберігання до архіву не в повному обсязі.

Отже, вичерпавши всі заходи досудового врегулювання спору, та не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач звернулась до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 02.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

24.06.2020 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що робота у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах зараховується у подвійному розмірі за умови надання довідки, що такі працівники працювали з хворими на патології, перелічені у Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних, паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 року №133. При цьому відповідна довідка, яка підтверджує стаж роботи у подвійному розмірі працівника інфекційного закладу охорони здоров`я, повинна надаватися самим закладом охорони здоров`я.

Водночас, позивач звернулась до пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку стажу, до якої додала довідки №02-13/14 та №02-13/15 від 16.02.2018 року, які буди видані арбітражним керуючим - ліквідатором Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Холдингової компанії «Краян».

З огляду на зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії за ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки надані позивачем довідки видані не закладом охорони здоров`я, та в них відсутня інформація, що позивач працювала з хворими на патології, перелічені у Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних, паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 року №133.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року працювала на посаді медичного лаборанта шкірно-венерологічних відділення Міської лікарні №9/медсанчастини заводу імені Січневого повстання, що підтверджується копією їй трудової книжки.

З 30.10.1970 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію, яка обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою (а.с. 16-17), в якій просила прийняти рішення про підтвердження її стажу роботи за період з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, що зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

До заяви позивачем було додано: копію паспорту та ідентифікаційного податкового номеру (ІПН); копію диплому серії НОМЕР_1 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ; копію пенсійного посвідчення; копію трудової книжки; роздруківку з підсистеми призначення та виплат пенсій; копії довідок арбітражного керуючого - ліквідатора ВАТ «ХК «Краян» Фоменко К.С. №02-13/14 та № 02-13/15 від 16.02.2018 року; копію заяви до Департаменту архівної справи та діловодства ОМР від 22.10.2019 року; копію листа Департаменту архівної справи та діловодства ОМР від 30.10.2019 року №3701-Г-11.1-21; копію пояснень щодо документів арбітражного керуючого - ліквідатора ВАТ «ХК «Краян» Фоменко К.С. від 15.12.2017 року №02/13.2; пояснювальних громадян (свідків), згідно яких позивач в диспансері обстежувала хворих із патологіями (сифіліс, гонорея, трихомоніаз, ВІЛ, чесотка, демодекс, та ін. особливо небезпечні інфекції).

Листом від 16.12.2019 року №3334/Г-11 позивачу було відмовлено у її заяві та зазначено, що робота медичних працівників у венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на вищезазначену патологію зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі при умові надання відповідної довідки. Оскільки довідки про роботу з хворими на вищезазначені патології ОСОБА_1 не надавалися, тому для зарахування періоду роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року з урахуванням кратності підстав немає (а.с. 18).

18.02.2020 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про зарахування періоду роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, до стажу роботи у подвійному розмірі та про здійснення перерахунку пенсії (а.с. 20-22).

Листом від 10.03.2020 року №1769-1679/Г-02/8-1500/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області знову відмовило ОСОБА_1 у задоволенні її заяви, оскільки в довідці, виданої ВАТ «Холднигова компанія «Краян», відсутні відомості щодо контактування позивача з хворими, які є носіями збудників небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб за період роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року (а.с. 25).

При цьому судом встановлено, що відповідно до довідки арбітражного керуючого, ліквідатора відкритого акціонерного товариства «Ходлингова компанія «Краян» Фоменко М.С. від 16.02.2018 року №02-13/15 Виробниче об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання було перейменовано у відкрите акціонерне товариство «Ходлингова компанія «Краян». При цьому відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 09.08.2006 року по справі №1-24-7-5/297-06-7817 було порушено провадження про банкрутство ВАТ «ХК Краян». Постановою Господарського суду Одеської області від 25.07.2014 року по справі №1-24-7-5/297-06-7817 припинено процедуру санації ВАТ «ХК Краян» та підприємство визнано банкрутом (а.с. 28).

Водночас відповідно до довідки арбітражного керуючого, ліквідатора відкритого акціонерного товариства «Ходлингова компанія «Краян» Фоменко М.С. від 16.02.2018 року №02-13/14 ОСОБА_1 працювала на повну ставку, повний робочий день на посаді медлаборанта шкірно-венерологічного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини заводу імені Січневого повстання (ВАТ ХК «Краян») з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року. За час роботи позивач у відпустці в зв`язку із вагітністю та пологами, і у відпустці по догляду за дитиною не знаходилась. Зазначено, що трудовий стаж позивача на посаді медлаборанта шкірно-венерологічного відділення Міської лікарні №9 зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Підставою для видачі довідки зазначено первинні документи, платіжні відомості, особові рахунки, книги наказів за 1981 - 1988 роки (а.с. 26).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив ГУ ПФУ в Одеській області, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004 року, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності.

У відповідності до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» від 19 липня 1995 року №133 сифіліс, гонорея, трихофітія, мікроспорія, фавус відносяться до небезпечних інфекційних хвороб; короста та демодикоз - до групи акарози, паразитарних хвороб.

Спільним листом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29.12.2005 року №625/0/15-05/039-6, №10.01.09/2606, №16918/02-20 зазначено, що заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Зазначене також узгоджується зі змістом листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2006 року №10.03.68/286, яким було надано роз`яснення щодо зарахування стажу роботи медичних працівників шкірно-венерологічних диспансерів у подвійному розмірі, як за роботу в інфекційному закладі згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зазначено, що робота медичних працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими повинна зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.12.1992 року №195 «Про затвердження Переліку вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка та отримання звання в яких дають право займатись медичною та фармацевтичною діяльністю» до середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади) належать посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти, в тому числі і посада лаборанта.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказана вище норма Закону України «Про пенсійне забезпечення» кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.

Із матеріалів адміністративної справи, зокрема копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що з вона з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року працювала на посаді медичного лаборанта шкірно-венерологічних відділення Міської лікарні №9/медсанчастини імені Січневого повстання, що підтверджується записами у трудовій книжці №13 та №14.

Записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Крім того суд зазначає, що відповідно до довідки арбітражного керуючого, ліквідатора відкритого акціонерного товариства «Ходлингова компанія «Краян» Фоменко М.С. від 16.02.2018 року №02-13/14 вбачається, що ОСОБА_1 працювала на повну ставку, повний робочий день на посаді медлаборанта шкірно-венеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини заводу імені Січневого повстання (ВАТ ХК «Краян») з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року. За час роботи позивач у відпустці в зв`язку із вагітністю та пологами, і у відпустці по догляду за дитиною не знаходилась. Зазначено, що трудовий стаж позивача на посаді медлаборанта шкірно-венерологічного відділення Міської лікарні №9 зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Таким чином, посада, на якій працювала позивач у періоди, щодо яких виник спір, дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003 року).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до чинного законодавства, має законні сподівання на своєчасне отримання належно перерахованої пенсії у визначеному законодавством порядку в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідачем у справі не доведено обґрунтованості та правомірності дій щодо відмови позивачу у зарахуванні стажу роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, до стажу роботи у подвійному розмірі, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви були додані квитанції від 25.05.2020 року №65703 та від 26.11.2018 року №ПН1510 про сплату судового збору у загальній сумі 840,80 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні стажу роботи з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання до стажу роботи у подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 29.12.1981 року по 01.11.1988 року на посаді медичного лаборанта дерматовенеричного відділення Міської лікарні №9/медсанчастини Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудування імені Січневого повстання, до стажу роботи у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.