Справа № 160/7921/20
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 липня 2020 р. Справа № 160/7921/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 13.07.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про:

- визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 56537100 від 05.06.2018;

- зобов`язання Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) скасувати арешт рухомого та нерухомого майна від 06.06.2018 в рамках ВП № 56537100.

2. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

ІІ. ОБҐРУНТУВАННЯ ПОЗОВУ

3. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016 у справі № 204/5870/15-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми авансу задоволено, а саме стягнено суму сплаченого додаткового авансу у розмірі 25 000 дол.США, що згідно з курсом НБУ станом на 15.03.2016 становить 662 935 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн. Не погодившись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

4. 11.01.2017 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист від 15.03.2016 № 204/5870/15-ц 2/204/201/16.

5. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2018 ВП № 56537100 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірим Дмитром Володимировичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 204/5870/15-ц, виданого 11.01.2017 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу та судового збору у розмірі 666 589 грн, та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

6. 19.10.2018 представник стягувача звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про повернення виконавчого листа № 204/5870/15-ц без виконання.

7. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56537100 від 19.10.2018 виконавчий лист № 204/5870/15-ц, виданий 11.01.2017 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 666 589 грн та авансовий внесок повернуто стягувачу без виконання.

8. З 07.12.1999 позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Чечелівського (колишня назва - Красногвардійського) району м. Дніпра, не зареєстрований, не проживає, не працює та не має майна на території Шевченківського району м. Дніпра.

9. Відкриваючи виконавче провадження № 56537100 від 05.06.2018 державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірий Дмитро Володимирович прямо порушив приписи Закону України «Про виконавче провадження».

10. Оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито відносно особи, яка не зареєстрована та не має майна в Шевченківському районі м. Дніпра.

11. Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

12. Законодавством чітко передбачено обов`язок звільнення майна з під арешту у разі повернення виконавчого документу стягувачу. Таким чином, на теперішній час, чинність арешту є протиправною та такою, що порушує законні права позивача.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

13. З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації пов`язане поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

14. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

15. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

16. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

17. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

18. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

19. Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

20. Із наведеного вбачається, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

21. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

22. Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

23. Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом № 1404-VIII.

24. Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

25. Згідно із частиною першою статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

26. Водночас частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

27. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спірні правовідносини у позивача, як боржника у виконавчому провадженні, із органом примусового виконання рішень, виникли у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження та допущенням бездіяльності при примусовому виконанні виконавчого листа від 15.03.2016, виданого на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016 у цивільній справі № 204/5870/15-ц про стягнення боргу.

28. Отже, суд, який видав виконавчий документ, має вирішувати спір з приводу рішення та дій або бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні такого виконавчого листа, з додержання правил територіальної та інстанційної підсудності.

ІV. ВИСНОВОК СУДУ

29. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

30. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

31. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

32. Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

33. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та його належність розгляду у порядку цивільного судочинства.

34. Застосування наведених норм права відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 22.01.2020 у справі № 340/25/19.

35. Відповідно до частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

36. На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

37. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/7921/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії.

38. Роз`яснити позивачу, що заявлений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

39. Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

40. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Верба