Справа № 520/569/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 р. Справа № 520/569/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/569/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі за текстом ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив

- визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ в Харківській області щодо не перерахування дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 як учаснику бойових дій в Демократичній республіці Афганістан з 22.05.1983 року по 26.10.1984 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу період знаходження на військовій службі та участь у бойових діях в Демократичній республіці Афганістан 22.05.1983 року по 26.10.1984 року - 1 рік 5 міс. 4 дні у трикратному розмірі та перерахувати дострокову пенсію за віком як військовослужбовцю, який брав участь у бойових діях, починаючи від 30.06.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум та врахуванням цього стажу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.12.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахування дострокової пенсії за віком від 13.12.2019 року з урахуванням висновків суду у даній справі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 р. в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахування дострокової пенсії за віком від 13.12.2019 року з урахуванням висновків суду у даній справі скасувати, прийняти в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати відповідача зарахувати до стажу період знаходження на військовій службі та участь у бойових діях в Демократичній республіці Афганістан 22.05.1983 року по 26.10.1984 року - 1 рік 5 міс. 4 дні у трикратному розмірі та перерахувати дострокову пенсію за віком як військовослужбовцю, який брав участь у бойових діях, починаючи від 30.06.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не вирішує питання призначення та виплати пенсії та не забезпечує ефективного захисту порушення права. Також зазначає, що законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій та з 30.06.2019 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком відповідно до пункту 3 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до запису у копії трудової книжки серії НОМЕР_1 у період 26.10.1980 р. - 07.02.1983 р., заявник проходив службу в Радянських Збройних Силах СРСР.

У період з 22.05.1983 року по 07.02.1985 року, що складає 1 рік 8 місяців 14 днів, позивач проходив службу в складі діючої армії в період ведення бойових дій в Демократичній республіці Афганістан та має право на дострокову пенсію зі зменшенням стажу для призначення пенсії за віком за період служби як один місяць служби за три місяці стажу.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення дострокової пенсії.

Листом Управління в особі Куп`янського відділу обслуговування громадян від 11.12.2019 за № 6187/02.14-20 повідомлено позивача про те, що за документами пенсійної справи відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальний страховий стаж, який зараховано по 31.05.2019р., становить 38 років 00 місяців 15 днів. В тому числі до страхового стажу зараховано в потрійному розмірі проходження військової служби в складі діючою армії в період бойових дій з 27.10.1984 року по 07.02.1985року на підставі довідки №17, яка видана 14.11.2018 року Куп`янським об`єднаним міським військовим комісаріатом. Проходження військової служби з 22.05.1983 року по 26 10.1984 року не враховано в потрійному розмірі до загального страхового стажу, оскільки визначити період участі в бойових діях неможливо (в довідці від 14.11.2018 року № 17 зазначено: «з 22 травня 1983р. по дати прибуття немає»).

Не погодившись із правомірністю вчиненої пенсійним органом відмови щодо зарахування у потрійному розмірі проходження військової служби в складі діючою армії в період бойових дій з 22.05.1983 року по 26 10.1984 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахування дострокової пенсії за віком від 13.12.2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано оцінки поданій позивачем довідці Куп`янського військового комісаріату №2197 від 13.11.2019 року, зі змісту якої вбачається, що рядовий запасу ОСОБА_1 відповідно до архівної довідки ЦПА ФСБ РФ від 13.04.2018 року №21/59/В-1279 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Республіки Афганістан з 22 травня 1983 року по дати прибуття немає, з 27 жовтня 1984 року по 07 лютого 1985 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку з урахуванням ч.2 ст. 9 КАС України про необхідність повторного розгляду відповідачем заяви Водоп`янова про перерахування дострокової пенсії за віком від 13.12.2019 із врахуванням наданих позивачем документів.

Колегія суддів погодєжується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 20.05.1983 року по 14.02.1985 року.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем було зараховано ОСОБА_1 до стажу роботи весь період служби у Збройних Силах: з 14.02.1982 року по 26.10.1984 року із розрахунку місяць за місяць, за період з 07.02.1985 року по 14.02.1985 року із розрахунку один місяць за три місяці, з 08.02.1985 року по 14.02.1985 року із розрахунку один місяць за один місяць.

При цьому, як зазначено відповідачем надана ОСОБА_1 довідка, а саме довідка №17 від 14.11.2018 року Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріату, містить зазначення стосовно періоду «з 22.05.1983 року по дати прибуття немає», що свідчить про відсутність підстав для зарахування періоду з 22.05.1983 року по 26.10.1984 року з огляду на неможливість визначення періоду участі в бойових діях.

З наявної в матеріалах справи копії заяви позивача від 13.12.2019 року вбачається, що разом із нею до відповідача було подано копію посвідчення учасника бойових дій, копію довідки військкомату та копію військового квитка. При цьому, зі змісту заяви позивача вбачається, що до відповідача було подано копію довідки Куп`янського військового комісаріату №2197 від 13.11.2019 року.

Так, згідно довідки Куп`янського військового комісаріату №2197 від 13.11.2019 року рядовий запасу ОСОБА_1 відповідно до архівної довідки ЦПА ФСБ РФ від 13.04.2018 року №21/59/В-1279 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Республіки Афганістан з 22 травня 1983 року по дати прибуття немає, з 27 жовтня 1984 року по 07 лютого 1985 року.

Таким чином, зміст наведеної довідки Куп`янського військового комісаріату №2197 від 13.11.2019 року дає підстави вважати, що весь період проходження військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_2 відбувався в період бойових дій.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не надавало оцінку зазначеним доказам на предмет їх достатності для визначення стажу позивача, необхідного для перерахунку дострокової пенсії за віком.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

У даній справі оцінка правомірності відмови у зарахуванні до стажу період знаходження на військовій службі та участь у бойових діях в Демократичній республіці Афганістан 22.05.1983 року по 26.10.1984 року стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у листі від 11.12.2019 за № 6187/02.14-20. Суд не може досліджувати інших обставин, які не досліджувалися відповідачем, оскільки ці повноваження відносяться до його виключної компетенції.

Натомість суд першої інстанції з метою захисту прав позивача обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахування дострокової пенсії за віком від 13.12.2019 року з урахуванням висновків суду у даній справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 23.03.2020, та не можуть бути підставами для його скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі № 520/569/20 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов