Справа № 320/2766/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2766/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Земляної Г.В., Глущенко Я.Б.,

за участю секретаря: Кондрат Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 лютого 2019 року № 001884001.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом економічної діяльності ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11).

04 липня 2018 р. відповідачем видано позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, місце здійснення торгівельної діяльності: АДРЕСА_1 , Магазин «SHUMER», строк дії ліцензії - з 06 липня 2018 р. по 05 липня 2019 р.

31 січня 2019 р. відповідачем винесено наказ № 201 «Про проведення фактичної перевірки». Згідно з витягом з додатку № 1 до цього наказу фактичній перевірці підлягає суб`єкт господарювання - ФОП ОСОБА_1 , адреса об`єкта перевірки - АДРЕСА_1 , магазин «SHUMER», дата початку перевірки - 07 лютого 2019 р.

Перевіркою встановлено факт реалізації алкогольного напою: вино ординарне столове виноградне напівсолодке червоне «Ізабелла», 9,5 - 13% об., об`ємом 1,0 л, виробництво «Агро-Юг», яке вироблене 26 липня 2018 р., по ціні 60 грн. 00 коп., у полімерній пляшці марки ПЕТФ об`ємом 1,0 л, з використанням тари.

07 лютого 2019 р. відповідачем складено Акт фактичної перевірки № 44/10-36-40-00-10/ «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції». За висновками Акту перевірки позивачем порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 р. № 481/95-ВР (зі змінами та доповненнями).

Акт перевірки вручено позивачу, що підтверджується підписом позивача в цьому акті перевірки.

14 лютого 2019 р. позивачем подано відповідачу заперечення до акту фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної перевірки від 7 лютого 2019 р.

25 лютого 2019 р. відповідачем направлено позивачу лист № 4971/ФОП/10-36-40-00-10 «Про розгляд заперечення», в якому повідомлено, що за результатами розгляду заперечення позивача вирішено висновки Акта залишити без змін, а заперечення залишити без задоволення.

25 лютого 2019 р. відповідачем на підставі акта перевірки №44/10-36-40-00-10/ від 07 лютого 2019 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким встановлено порушення ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів».

У зв`язку з цим та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абзацу 15 частини 2 ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів» застосовано до позивача штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

08 березня 2019 р. позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення відповідача від 25 лютого 2019 р. № .

У подальшому Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги позивача, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення відповідача від 25 лютого 2019 р. № , а скаргу - без задоволення.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до ст. 11 Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку визначеному законодавством.

За визначеннями пп. 14.1.107, 14.1.109 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Згідно з п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

П. 226.1 та 226.2 ст.226 Податкового кодексу України, передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

З аналізу наведених положень можна зробити висновок, що марка акцизного податку є обов`язковим спеціальним знаком, що підтверджує легальність реалізації товару на території України, відсутність якої на алкогольних чи тютюнових виробах є підставою для притягнення до відповідальності у випадку виробництва, зберігання, транспортування та реалізації таких товарів.

Згідно положень абз. 15 ч. 2 статті 17 Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень за виробництво, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, за розлив алкогольних напоїв у тару, не передбачену статтею 11 цього Закону,- 20 відсотків вартості виробленої (реалізованої) продукції (за оптово-відпускними цінами), але не менше 85 000 гривень.

З акту перевірки вбачається, що під час перевірки встановлено факт реалізації алкогольного напою: вино ординарне столове виноградне напівсолодке червоне «Ізабелла», 9,5 - 13% об., об`ємом 1,0 л, виробництво «Агро-Юг», яке вироблене 26 липня 2018 р., по ціні 60 грн. 00 коп., у полімерній пляшці марки ПЕТР об`ємом 1,0 л, з використанням тари, що не відповідає вимогам визначеними частиною 1 ст. 11 Закону № 481/95-ВР.

Судом першої інстанції встановлено, що виробником вина червоного напівсолодкого «Ізабелла» є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ». Так, вказана продукція (вино) постачається позивачу від виробника, у тарі, яка вже позначена марками акцизного податку на упаковках виробника типу Bag in Box ємкістю 10 л. Отже, позивач реалізує вже готову продукцію (вино), а не сировину.

Пунктом 226.3 статті 226 Податкового кодексу України, встановлено, виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.8 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, марки продаються суб`єктам господарювання, які відповідно до законодавства є платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пп.212.1.1 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

Таким чином, позначення алкогольної продукції марками акцизного податку здійснюється виробником такої продукції. Виробник алкогольної продукції придбаває та оплачує вартість марок акцизного податку і є платником акцизного податку.

Отже, з урахуванням викладеного, позивач, як суб`єкт господарювання, здійснюючи реалізацію вин виноградних столових на розлив у тару на винос, не може самостійно (згідно з вимогами законодавства) придбавати та оклеювати марками акцизного податку ПЕТ-тару, в яку здійснюється розлив, оскільки розлив продукції здійснюється з тари, що вже маркована маркою акцизного податку, а акцизний податок з продукції сплачено виробником.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, марки акцизного податку на упаковках типу "Bag in Box" ємністю 10 л., з яких наливалось вино були наявні, жодного факту їх відсутності в ході перевірки зафіксовано не було.

Відповідно до абз.20 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" розлив виноробної продукції (крім сидру і перрі (без додання спирту), зброджених напоїв, одержаних виключно в результаті природного (натурального) бродіння фруктових, ягідних та фруктово-ягідних соків, за вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додання спирту) здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла, глазурованої кераміки або дерева , упаковку типу "Tetra-Pak" і "Bag in Box" здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0.05 л., 0.1 л., 0,2 л., 0,25 л., 0,275 л., 035 л., 0,375л., 0,4 л., 0,45 л., 0,5 л., 0,61 л., 0,68 л., 0,7 л., 0,75 л., 0,8 л., 1,0 л. і більше.

Викладені вимоги розповсюджуються виключно на виробників алкогольної продукції. Виробник вина червоного напівсолодкого «Ізабелла» є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ». Ним при розлитті алкогольної продукції (вина) дотримано вимоги ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", вино розлито у передбачену законодавством тару/упаковку "Bag in Box" ємкістю 10 л.

Технологічний процес роздрібної торгівлі не регулюється вказаними нормами Закону.

Виробником вина при розлитті алкогольної продукції (вина) дотримано вимоги ч.1 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", вино розлито у передбачену законодавством тару/упаковку "Bag in Box" ємкістю 10 л.

Відповідно до вимог пункту 9.5 ДСТУ 4806:2007 Вина. Загальні технічні умови вина закупорюють корковими пробками згідно з ГОСТ 5541, поліетиленовими пробками згідно з чинними нормативними документами. Як зазначено відповідачем пляшка була закрита пластиковою кришкою з фіксатором. Укупорка пластиковою кришкою з фіксатором підтверджує факт, що позивач не є виробником алкогольних напоїв, а процес розливу алкогольних напоїв (вина) у магазині роздрібної торгівлі з універсальним асортиментом є частиною процедури роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в межах якого здійснюється упакування харчового продукту (алкогольного напою) під час його відпуску споживачу в посуд/упаковку одноразового застосування і не регламентується вимогами ст. 11 Закону, стандартами, нормами і правилами у сфері виробництва алкогольних напоїв.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на законодавчому рівні не врегульовано питання щодо правил роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (вина) на розлив (на винос) суб`єктами господарювання, а тому, податкове повідомлення -рішення від 25.02.2019 р. №001884001 винесено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Земляна Г.В.

Суддя Глущенко Я.Б.

Повний текст постанови виготовлено - 13 липня 2020 року.