Справа № 160/5649/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Справа № 160/5649/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Єлизаветівської сільської ради до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06.05.2020р. у ВП №61449209, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2020р. Єлизаветівська сільська рада звернулася з адміністративним позовом до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 26.06.2020р., просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову від 06.05.2020р. головного державного виконавця Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Горжій О.В. про стягнення штрафу з позивача у розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні №61449209 за виконавчим листом №187/279/17 від 15.01.2018р., виданим Петриківським районним судом Дніпропетровської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова державного виконавця від 06.05.2020р. про накладення штрафу є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки рішення Петриківського районного суду по справі №187/279/17 в частині зобов`язання виконкому Єлизаветівської сільської ради вимагало відкриття виконавчого провадження щодо іншого боржника, а не відносно Єлизаветівської сільської ради; в порушення ч.1 п.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ не містив ідентифікаційний код правильного боржника (виконкому Єлизаветівської сільської ради), що у відповідності до ч.4 ст.4 Закону було підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення (обставини незаконності відкриття виконавчого провадження оскаржені до окружного адміністративного суду, рішення ще не прийняте); упереджено ставлячись до боржника державний виконавець надала упереджену оцінку обставинам та документам щодо неповажності причин, як підстави для накладення штрафу, тому неправомірно винесла оскаржувану постанову, спричиняючи шкоду позивачеві в розмірі суми, зазначеної у постанові, державний виконавець не те що не отримала ніяких пояснень з приводу поважності причин, а навіть проігнорувала надані їй документи Єлизаветівською сільською радою, які обґрунтовували поважність причин та інші питання, серед яких питання щодо необхідності роз`яснення судового рішення; державний виконавець не врахувала обставини, які були викликані епідемією коронавірусу, що були загальновідомими, які теж можна вважати поважними, бо Єлизаветівська сільська рада працювала у спрощеному режимі карантину, працівники ради та виконкому максимально перейшли на режим віддаленої роботи, сам державний виконавець не працювала, не могла через ці обставини надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, не отримувала пояснень, не приймала документи поважності нарочно; оспорювана постанова виконавця за ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає подвійну суму штрафу за умови законності першої постанови від 06.04.2020p., яка була оскаржена до окружного адміністративного суду та за умови її скасування судом і визнання незаконною відпаде законність подвоєння суми штрафу; повторне встановлення паркану навколо кладовища вимагає як завершення розроблення землевпорядної документації, так і виділення коштів підряднику на паркан з бюджету Єлизаветівської сільської ради, при цьому, замовлення послуг із встановлення огорожі навколо кладовища без дотримання проведення процедури публічних закупівель викликає відповідальність посадових осіб позивача, а для організації цієї процедури необхідне погодження сесії сільської ради та зміни до бюджетних витрат, що також вимагає часу; зміст виконавчого листа Петриківського районного суду, який процитований у оскаржуваній постанові державного виконавця, має нечіткість і невизначеність де саме навколо кладовища має бути встановлений паркан, який буде відмежовувати територію захоронення від позивача, відсутня визначеність чи виконком має вжити заходів, чи встановити огорожу, а тому Єлизаветівська сільська рада на початку травня 2020p. звернулась до Петриківського районного суду за роз`ясненням судового рішення по справі 187/279/17, розгляд призначено на 25.05.2020р. про що державному виконавцю достеменно відомо. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на численні постанови Верховного Суду.

Ухвалою суду від 06.07.2020р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 16.06.2020 згідно до ч.2, ст.12, ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.86).

10.07.2020р. засобами електронного зв`язку, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачеві у задоволенні позову посилаючись на те, що Єлизаветівською сільською радою вимоги виконавчого документа не виконані в повному обсязі, а саме відсутня огорожа навколо кладовища без збільшення існуючої території місць захоронення; небажання виконати рішення суду з боку Єлизаветівської сільської ради доводить той факт, що з березня місяця 2020 року (дати відкриття виконавчого провадження) позивачем не було винесено на жодну з сесій сільської ради питання щодо виділу коштів на встановлення огорожі по вулиці Шевченко у селі Єлизаветівка (загалом було 3 сесії 06.04.2020р., 13.05.2020р., 17.06.2020р.); у виконавчому листі №187/279/17 від 15.01.2018р. чітко визначено ocoбу боржника Єлизаветівська сільська рада Петриківського району, зазначено ЄДРПОУ юридичної особи боржника (04338090) та адресу місця знаходження юридичної особи боржника c. Єлизаветівка Центральна Площа, 9; матеріали та доводи викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та здебільшого не мають жодного відношення до предмету спору; в квітні місяці 2020 року державним виконавцем ОСОБА_1 було здійснено виїзд на кладовище по АДРЕСА_1 Шевченка у селі Єлизаветівка задля перевірки виконання рішення суду та встановлено, що позивачем було частково встановлено паркан на кладовищі, близько 20 метрів забору неподалік від забору ОСОБА_2 та 06.04.2020р. у зв`язку з тим, що позивачем не було виконано рішення суду, державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.; 27.04.2020р. державним виконавцем ОСОБА_3 було складено акт про встановлення огорожі на кладовищі, який 28.05.2020р. було скасовано постановою державного виконавця, у зв`язку з тим, що окрім встановлених 20 метрів огорожі, інших робіт по встановленню огорожі на кладовищі по вулиці Шевченко більше не проводилося та рішення суду в повному обсязі виконано не було; відсутність коштів в бюджеті сільської ради не є поважною причиною для невиконання рішення суду, більше того, після відкриття виконавчого провадження позивачем терміново було розпочато без будь-яких рішень сільської ради та без будь-яких тендерів, встановлення огорожі та було встановлено близько 20 метрів огорожі, тобто в 2020 році на виконання рішення суду від 2017 року було встановлено лише 20 метрів огорожі з деревини, жодних інших дій по встановленню огорожі навколо кладовища по вулиці Шевченко проведено не було; 01.06.2020р. по справі №160/3438/20 було прийнято постанову, якою в задоволені позовної заяви Єлизаветівської сільської ради було відмовлено в повному обсязі; з 07.05.2020р. по справі №160/4981/20 було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху; 25.05.2020р. Петриківським районним судом було винесено ухвалу про відмову у задоволенні заяви Єлизаветівської сільської ради про роз`яснення рішення суду; 02.06.2020р. заяву Єлизаветівської сільської ради про відстрочення виконання рішення по справі № 187/279/17 було відхилено; 02.06.2020р. заяву Єлизаветівської сільської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі №187/279/17 було відхилено (а.с.95-97, 110-114).

Відповідно до ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 16.07.2020р., тобто у межах строку визначеного ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Постановою головного державного виконавця Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.03.2020р. було відкрито виконавче провадження ВП №61449209 за виконавчим листом Петриківського районного суду Дніпропетровської області №187/279/17 від 15.01.2018р., яким, зобов`язано виконавчий комітет Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області у визначеному законодавством порядку розглянути питання щодо розробки проекту та технічної документації стосовно меж кладовища по вулиці Шевченка в селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, розробити заходи з утримання та благоустрою кладовища по вулиці Шевченка в селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, в тому числі шляхом встановлення огорожі навколо кладовища без збільшення існуючої території місця захоронення, що підтверджується змістом копії вказаної постанови (а.с.105 зворот-106).

06.04.2020р. головним державним виконавцем в межах виконавчого провадження №61449209 було прийнято постанову про накладення штрафу на Єлизаветівську сільську раду у розмірі 5100 грн. з тих підстав, що виїздом державного виконавця в село Єлизаветівка Петриківського району на кладовище, що розташоване по вул. Шевченка між будинками №5 та №7 було встановлено, що вимоги виконавчого документа боржником не виконані, а саме: відсутня огорожа навколо кладовища без збільшення існуючої території місця захоронення, при цьому, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, що підтверджується змістом копії відповідної постанови (а.с.18-19).

24.04.2020р. засобами електронного зв`язку позивач надіслав відповідачеві клопотання, в якому просив скасувати постанову про накладення штрафу від 06.04.2020р., оскільки рішення суду було виконане ще в 2017 році, а причини часткової відсутності паркану є поважними та вимагають завершення оформлення і погодження землевпорядної документації на кладовище та участі стягувача у погодженні меж земельної ділянки із його домоволодінням по АДРЕСА_2 ; звернутись до суду, який видав виконавчий лист, про відстрочення виконання судового рішення через необхідність дотримання процедури державних закупівель на матеріали та підрядні роботи, погодження найближчою сесією змін до бюджету; врахувати докази того, що межі кладовища біля ділянки Ілло огороджені, а залежні від Єлизаветівської сільської ради та виконкому дії виконані (а.с.56-61,72-73).

06.05.2020 головним державним виконавцем Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Горжій О.В. у виконавчому провадженні ВП №61449209 винесено постанову про накладення на Єлизаветівську сільську раду штрафу у розмірі 10200 грн., оскільки повторною перевіркою виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем встановлено, що в селі Єлизаветівка Петриківського району на кладовищі, що розташоване по АДРЕСА_3 Шевченка між будинками №5 та №7 відсутня огорожа навколо кладовища без збільшення існуючої території місця захоронення, що підтверджується змістом копії відповідної постанови (а.с.13-14,75-76,).

Окрім того, державним виконавцем на адресу Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було надіслано повідомлення №17.37-27/5566 від 07.05.2020р. про вчинення боржником кримінального правопорушення (107-108).

Постановою державного виконавця від 28.05.2020р. було закінчено виконавче провадження ВП №61449209 на підставі ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.103 зворот - 104).

Правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. від 06.05.2020р. у ВП №61449209 є предметом розгляду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.13 Закону №1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Нормами ст.63 Закону №1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.75 Закону №1404).

Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що під час виконання судових рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець повинен перевірити виконання рішення боржником та у разі його не виконання боржником без поважних причин виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі можливе лише у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин.

Так, постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2017р. у справі №187/279/17, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017р., було частково задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держпродспоживслужби в Петриківському районі та, зокрема, зобов`язати виконавчий комітет Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області у визначеному законодавством порядку розглянути питання щодо розробки проекту та технічної документації стосовно меж кладовища по вулиці Шевченка в селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, розробити заходи з утримання та благоустрою кладовища по вулиці Шевченка в селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, в тому числі шляхом встановлення огорожі навколо кладовища без збільшення існуючої території місця захоронення, зазначене судове рішення набрало законної сили 07.12.2017р., що підтверджується змістом роздруківки відповідної постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень, наявною у справі (а.с.118-122).

На примусове виконання зазначеного судового рішення Петриківським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист №187/279/17 від 15.01.2018р., який було подано до органу ДВС та за постановою державного виконавця у ВП №61449209 від 03.03.2020р. було відкрито виконавче провадження із примусового виконання зазначеного виконавчого листа, у якому боржником визначено Єлизаветівську сільську раду () та у п.2 вказаної постанови постановлено Боржнику про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.105-106).

Разом з тим, у зв`язку із невиконанням Єлизаветівською сільською радою у встановлений державним виконавцем строк судового рішення у вищенаведеній справі без поважних причин, 06.04.2020р. державним виконавцем на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» була прийнята постанова про накладення на боржника - Єлизаветівську сільську раду штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. та встановлено новий строк виконання судового рішення протягом 10 робочих днів, що підтверджується змістом наведеної постанови (а.с.18-19).

Вказана постанова у встановленому законодавством порядку позивачем не оскаржена та не скасована станом на момент розгляду даної справи 16.07.2020р. (таких доказів на вимогу суду позивачем не надано).

Також, із наданих учасниками справи копій документів, судом встановлено, що позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів виконання у повному обсязі вимог виконавчого листа №187/279/17 від 15.01.2018р., зокрема, у період з 06.04.2020р. (дата прийняття постанови у ВП №61449209 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання вимог наведеного виконавчого листа) по 06.05.2020р. (дата прийняття оскаржуваної постанови у зв`язку із повторним невиконанням рішення суду без поважних причин), як і не надано причин поважності такого не виконання судового рішення.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2020р. про відкриття провадження у даній справі, позивачем не надано суду, зокрема, доказів відкриття провадження у адміністративній справі №160/4981/20 щодо накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення у розмірі 5100,00 грн. або рішення суду у цій справі, яке набрало законної сили на підтвердження відсутності підстав для накладення штрафу у подвійному розмірі за оспорюваною постановою, на що позивач посилається у позові.

Судом самостійно здійснено перевірку наявності відкритого провадження у справі №160/4981/20 та встановлено, що станом на 16.07.2020р. провадження у цій справі не відкрито, тобто наявна чинна попередня постанова, якою у межах виконавчого провадження №61449209 на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., яка не визнана протиправною та не скасована у встановленому законодавством порядку, а тому підлягає виконанню відповідно до вимог Конституції України.

Окрім того, судом враховується і те, що зі змісту виправленої позовної заяви вбачається, що позивачем фактично не заперечуються обставини щодо не виконання ним в повному обсязі вимог виконавчого листа №187/279/17 від 15.01.2018р. (а.с.44-52).

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не заперечується факт не виконання в повному обсязі вимог виконавчого листа №187/279/17 від 15.01.2018р. та у зв`язку із не наданням позивачем, який є боржником за виконавчим провадженням №61449209, доказів виконання в повному обсязі виконавчого листа №187/279/17 від 15.01.2018р., доказів оскарження в судовому порядку постанови державного виконавця про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100 грн. (рішення суду про визнання протиправною та скасування такої постанови або ухвали суду про відкриття провадження у справі щодо її оскарження станом на 16.07.2020р.), суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно прийнято оскаржувану постанову від 06.05.2020р. та застосовано до позивача штрафні санкції у подвійному розмірі на підставі ст. 75 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 14.05.2020р. у справах №522/3268/17 та №522/14380/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, позивачем не було надано суду жодних належних, достатніх і допустимих доказів, які б свідчили про протиправність прийняття відповідачем оспорюваної постанови від 06.05.2020р. про стягнення штрафу з позивача у розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні ВП №61449209 з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених норм Закону №1404.

Судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення та відхиляються посилання позивача на те, що рішення Петриківського районного суду по справі №187/279/17 в частині зобов`язання виконкому Єлизаветівської сільської ради вимагало відкриття виконавчого провадження щодо іншого боржника (виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради), а не відносно Єлизаветівської сільської ради; в порушення ч.1 п.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ не містив ідентифікаційний код правильного боржника (виконкому Єлизаветівської сільської ради), що у відповідності до ч.4 ст.4 Закону було підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення (обставини незаконності відкриття виконавчого провадження оскаржені до окружного адміністративного суду, рішення ще не прийняте), виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1, ст.11, ч.1 ст.16, ч.1 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

У відповідності до норм п.3, п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі окрім іншого має бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Отже, з наведених приписів закону слідує, що виконавчий комітет сільської ради не є самостійною юридичною особою, а є лише виконавчим органом сільської ради, який створюється цією ж радою на час її повноважень, а тому суд приходить до висновку, що належним боржником за даним виконавчим листом правомірно визначено Єлизаветівську сільську раду, як юридичну особу, згідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Є безпідставними та відхиляються судом посилання позивача на те, що упереджено ставлячись до боржника державний виконавець надала упереджену оцінку обставинам та документам щодо неповажності причин, як підстави для накладення штрафу, тому неправомірно винесла оскаржувану постанову, спричиняючи шкоду позивачеві в розмірі суми, зазначеної у постанові, державний виконавець не те, що не отримала ніяких пояснень з приводу поважності причин, а навіть, проігнорувала надані їй документи Єлизаветівською сільською радою, які обґрунтовували поважність причин та інші питання, серед яких питання щодо необхідності роз`яснення судового рішення; державний виконавець не врахувала обставини, які були викликані епідемією коронавірусу, що були загальновідомими, які теж можна вважати поважними, бо Єлизаветівська сільська рада працювала у спрощеному режимі карантину, працівники ради та виконкому максимально перейшли на режим віддаленої роботи, сам державний виконавець не працювала, не могла через ці обставини надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, не отримувала пояснень, не приймала документи поважності невиконання судового рішення нарочно, оскільки доказів на підтвердження зазначеного позивачем суду не надано в порушення вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, складена за підписом ВО голови Єлизаветівської сільської ради Чепурно Т.В. довідка б/н від 16.06.2020р. (а.с.71) про те, що державний виконавець 24.04.2020р. відмовилась прийняти документи від позивача не є належним доказом у розумінні ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки складена з порушенням вимог законодавства, без залучення свідків та без фіксування таких дій державного виконавця на момент їх вчинення, тобто 24.04.2020р., без складання відповідного акту, а тому складання такої довідки самим ВО голови Єлизаветівської сільської ради Чепурно Т.В. виходять за межі його повноважень та суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим суд не бере таку довідку до уваги виходячи з вимог ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом критично також надається оцінка і доводам позивача на виконання судового рішення ще у 2017 році, про що позивач зазначає у позові, оскільки факт невиконання судового рішення у справі №187/279/17 спростовується самими поясненнями позивача у позові з приводу неможливості його примусового виконання з поважних причин, а також і змістом рішення Єлизаветівської сільської ради від 23.03.2020р. №9, зі змісту якого видно, що воно прийнято на виконання постанови у ВП №61449209 від 03.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження та у п.3 зазначеного рішення визначено строк його виконання позивачем самостійно до 25.04.2020р. (а.с.21), разом з тим, жодних доказів поважності невиконання постанови державного виконавця у ВП №61449209, з урахуванням строку наведеного у цьому рішенні, позивачем суду не надано.

Також і судом відхиляються посилання позивача на те, що постанова виконавця за Законом України «Про виконавче провадження» передбачає подвійну суму штрафу за умови законності першої постанови від 06.04.2020p., яка була оскаржена до окружного адміністративного суду та за умови її скасування судом і визнання незаконною відпаде законність подвоєння суми штрафу, так як доказів відкриття провадження у адміністративній справі №160/4981/20 щодо накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення у розмірі 5100,00 грн. або рішення суду у цій справі, яке б набрало законної сили, на підтвердження відсутності підстав для накладення штрафу у подвійному розмірі за оспорюваною постановою, на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2020р. станом на 16.07.2020р. (на момент розгляду справи) позивачем суду не надано.

Є безпідставними та відхиляються судом посилання позивача, як на поважність причин невиконання судового рішення, на те, що повторне встановлення паркану навколо кладовища вимагає, як завершення розроблення землевпорядної документації, так і виділення коштів підряднику на паркан з бюджету Єлизаветівської сільської ради, при цьому, замовлення послуг із встановлення огорожі навколо кладовища без дотримання проведення процедури публічних закупівель викликає відповідальність посадових осіб позивача, а для організації цієї процедури необхідне погодження сесії сільської ради та зміни до бюджетних витрат, що також вимагає часу, оскільки з 07.12.2017р. (дата набрання законної сили постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2017р. у справі №187/279/17) у позивача було достатньо часу (більше двох років) для проведення наведеної процедури публічних закупівель, а також з урахуванням того, що сесії сільської ради скликались 06.04.2020р., 13.05.2020р., однак питання виконання вищенаведеного судового рішення позивачем не вирішено (таких доказів позивач не надав) та зважаючи і на те, що позивач у своєму ж рішенні №9 від 23.03.2020р. сам визначив строк його виконання до 25.04.2020р. (а.с.21).

Судом відхиляються і посилання позивача на те, що доказами відновлення паркану у квітні 2020 року на земельній ділянці, яка межує з ділянкою ОСОБА_4 та відгороджує місця захоронення є додані позивачем до позову фотокопії (фотокартки) (а.с.67-70,24-28), з огляду на те, що досліджені судом додані до позову зміст копій наведених фотокарток не містять інформації про те, за якою адресою та коли саме (дату) вони зроблені, а відповідно, вказані фото не є належними доказами виконання судового рішення у повному обсязі у розумінні ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України без перевірки такої інформації державним виконавцем та без складання відповідного акту, який би зафіксував виконання виконавчого листа у справі №187/279/17 у повному обсязі (таких доказів позивачем не надано).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови від 06.05.2020р. про стягнення штрафу з позивача у розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні ВП №61449209, суд приходить до висновку, що вчиняючи дії по прийняттю вищенаведеної оспорюваної постанови, відповідач діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку із чим оспорювана вище постанова визнанню протиправною та скасуванню не підлягає.

За викладеного, у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення даного адміністративного позову, тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.

При прийнятті даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати позивача по сплаті судового збору та на правничу допомогу слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 268-287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Єлизаветівської сільської ради до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06.05.2020р. у ВП №61449209 відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення відповідно до вимог статті 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

На період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину згідно до п.3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва