Справа № 640/14055/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 липня 2020 року м. Київ № 640/14055/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомДочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
до Сєвєродонецького міського відділу служби державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)
третя особа:Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»
про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Сєвєродонецького міського відділу служби державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», з вимогами:

« 2. визнати незаконною бездіяльність органу ДВС щодо не передачі на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчих проваджень;

3. скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.10.19 та визнати подальші дії органу державної виконавчої служби незаконними;

4. зобов`язати орган ДВС виконати виконавчі дії відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження»;

5. визнати незаконною бездіяльність органу ДВС щодо не стягнення в першу чергу коштів боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах та ненаправлення на адресу позивача копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника;

6. визнати незаконною бездіяльність органу ДВС щодо неотримання балансу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» та перевірки майнового стану боржника;

7. визнати незаконною бездіяльність органу ДВС, щодо черговості стягнення заборгованості за рахунок рухомого майна;

8. зобов`язати орган ДВС направити на адресу позивача експертний висновок суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для оскарження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зокрема у цій ухвалі судом наголошувалось про необхідність позивачу надати відомості щодо виконавчих проваджень, в рамках яких ним оскаржуються дії, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень.

02.08.2018 на виконання вимог ухвали суду представник позивача подав уточнену позовну заяву з вимогами до Сєвєродонецького міського відділу служби державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків):

« 2. визнати незаконною бездіяльність органу ДВС щодо не передачі до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчих проваджень по виконанню:

- наказу господарського суду Луганської області від 02.07.2016 у справі №3/5014/866/2012 (9/11/2011) про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» 2 054 254,07 грн. пені, 1 154 553,27 грн 3% річних та 2 573 306,15 грн. інфляційних втрат (ВП № 57631495);

- наказу господарського суду Луганської області від 24.11.2016 у справі №9/5014/969/2012 (5/65/2011) про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» 94 642,59 грн. судового збору (ВП№ 57631234);

- наказу господарського суду Луганської області від 10.11.2017 у справі №3/5014/866/2012 (9/11/2011) про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» 1 378,00 грн. судового збору (ВП 57631057);

та зобов`язати Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції передати на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчі провадження №№ 57631495, 57631234, 57631057;

3. скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.10.2019 у зведеному виконавчому провадженні № 54158210 від 16.06.2017 та визнати незаконною бездіяльність органу ДВС щодо ненаправлення на адресу позивача копію даної постанови».

Крім того, позивачем через канцелярію суду подано 15.07.2020 заяву про збільшення позовних вимог, якою до раніше заявлених додано вимогу: «визнати протиправним та скасувати звіт про оцінку ринкової вартості майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем на замовлення Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рамках зведеного виконавчого провадження №54158210 щодо визначення ринкової вартості майна вантажних вагонів (цистерн) в кількості 53 шт., що належать ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «Азот».

Відповідно до п.1, п.2 п.3, п.6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Утвердження правової держави відповідно до приписів ст.1, другого речення ч.3 ст.8, ст.55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У ч.1 ст.287 КАС України зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених в порядку цивільного судочинства визначається Розділом VI Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Відповідно до ст.338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналіз вищевикладених положень свідчить, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження, здійснюється за правилами того судочинства, якими суд керувався при прийнятті цього судового рішення.

Разом з тим, як вбачається з уточненої позовної заяви, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звертається до Окружного адміністративного суду міста Києва, зокрема, з вимогою визнати незаконною бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо не передачі до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчих проваджень по виконанню наказу господарського суду Луганської області від 02.07.2016 у справі №3/5014/866/2012 (ВП №57631495), наказу господарського суду Луганської області від 24.11.2016 у справі №9/5014/969/2012 (ВП№ 57631234) та наказу господарського суду Луганської області від 10.11.2017 у справі №3/5014/866/2012 (9/11/2011) про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» 1 378,00 грн судового збору (ВП 57631057) та зобов`язати відповідача передати на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчі провадження №57631495, №57631234, №57631057.

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» згідно матеріаліввиконавчих проваджень №57631495, №57631234, №57631057 є стягувачем за вказаними наказами, тобто є стороною спірних виконавчих проваджень.

З огляду на те, що цей позов у частині вимог п.2 уточненого позову стосується порушення прав особи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ГПК України, та враховуючи положення ст.287 КАС України, ст.338, ст.339 ГПК України, ст.74 Закону №1404-VIII, даний спір не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Позивачу слід звернутися до суду, який видав наказ.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 року в справі №21-3404а15, від 30.06.2015 року в справі №21-278а15.

Щодо вимоги позивача про скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.10.2019 у зведеному виконавчому провадженні №54158210 від 16.06.2017 та визнання незаконною бездіяльності органу ДВС щодо ненаправлення на адресу позивача копію даної постанови, суд зазначає таке.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом; рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.1 ст.447 та ч.1 ст.448 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналогічно врегульовано вказане питання в ч.1 ст.339 та ч.1 ст.340 ГПК України, а саме: сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналіз правових норм, передбачених ч.1 ст.74 Закону №1404-VIII, з урахуванням вимог ст.447, ст.448 ЦПК України та ст.339, ст.340 ГПК України, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є Закон №1404-VIII.

За правилами цього закону, як у редакції, що була чинною на час вчинення виконавчих дій, так і на час розгляду справи, передбачалися особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Відповідно до вимог ст.30 Закону №1404-VIII виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Детально дії виконавця на час вчинення виконавчих дій регламентувалися Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою 02.04.2012 №512/5 (надалі - Інструкція), а саме пунктами 14-17 розділу ІІІ.

Відповідно до п.16 розділу ІІІ Інструкції за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.

Суд такими повноваженнями не наділений.

Законодавством не передбачено порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Як вже зазначалось раніше, в ухвалі від 26.06.2020 суд зауважував про необхідність уточнень відомостей щодо виконавчих проваджень, в рамках яких ним оскаржуються дії, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема, вказати інформацію про те, які виконавчі провадження (на виконання яких виконавчих документів відриті) були об`єднані у зведене виконавче провадження №54158210. Однак, позивачем таких відомостей надано не було, тому суд позбавлений можливості встановити чи відноситься вимога 3 до адміністративної юрисдикції, як така, що стосується зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Відповідно до ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до ч.4 ст.172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись п.6 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Сєвєродонецького міського відділу служби державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська