Справа № 640/435/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року м. Київ №640/435/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві № від 01.10.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновок контролюючого органу, зазначений у рядку 30 Акту перевірки, про те, що ОСОБА_1 при заповненні податкової декларації порушено пп.2 п.293.3 ст.293 ПК України, є безпідставним. Обраховане ОСОБА_1 податкове зобов`язання у сумі 5940,99 грн. становить 5% від оподатковуваного обсягу доходу в сумі 118819,90 грн., що цілком відповідає вищевказаній нормі права, яка регулює розмір ставки єдиного податку для платників 3-ої групи за критерієм, чи є платник єдиного податку платником ПДВ (ставка єдиного податку дорівнює 3%), чи ПДВ включено до складу єдиного податку (ставка єдиного податку - 5%). У рядку 15 Акту контролюючий орган підтвердив, що ОСОБА_1 є платником єдиного податку за ставкою 5%. Отже, ніякого порушення цієї норми Кодексу ОСОБА_1 не здійснив, порушень інших норм закону контролюючий орган не встановив. Позивач наголошує, що з декларації платника єдиного податку ОСОБА_1 випливає, що ПДВ включено до складу єдиного податку, тому податкова ставка становить 5%. У рядку 11 цієї декларації позивач зазначив суму єдиного податку (5940,99 грн.), що становить 5% від обсягу оподатковуваного доходу (118819,90 грн.). ОСОБА_1 не задекларовано жодних інших оподатковуваних доходів. Отже, єдиною сумою, що підлягає сплаті як єдиний податок, є сума 5940,99 грн., вказана в рядку 11 декларації. Згідно з платіжними дорученнями № 8 та № 9 від 12.08.2019 податковий обов`язок ОСОБА_1 виконано належним чином та у встановлені законом строки, що цілком відповідає ст. 38 ПК України. Але цей юридичний факт відповідачем відверто проігноровано - оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 прийнято через півтора місяця після сплати податку (12.08.2019).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку від 06.08.2019 №100789 за І півріччя 2019 року в якій платником визначено обсяг доходу за звітний (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5 % у сумі 118819,90 грн. та розраховано суму єдиного податку - 5940,99 гривень. При цьому сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного (звітного) періоду (рядок 14 декларації) складає 0,00 гривень. Вищезазначене порушення призвело до заниження ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з єдиного податку. Враховуючи вищезазначене, ГУ ДПС у м. Києві самостійно здійснено нарахування єдиного податку у сумі 5940,99 грн. та відповідно до вимог п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію у розмірі 1485,25 грн. За висновками перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено до ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 01.10.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу - 5940,99 грн., штрафної санкції - 1485, 25 гривень.

Від позивача надійшла заява про прискорення розгляду справи.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

6 серпня 2019 року до контролюючого органу ОСОБА_1 подано податкову декларацію з єдиного податку за звітний податковий період (1-ше півріччя 2019 року), в якій в рядку 11 визначено податкове зобов`язання з єдиного податку в сумі 5940,99 грн.

9 вересня 2019 року Головним управлінням Державної податкової служби України у м. Києві проведено камеральну перевірку вищезазначеної податкової декларації, за результатами якої складено Акт перевірки №66/26-15-33-15-11/НОМЕР_1, в якому вказано факт податкового порушення - невизначення податкового зобов`язання в поданій 06.08.2019 до контролюючого органу податковій декларації з єдиного податку.

На зазначений Акт перевірки ОСОБА_1 було подано заперечення від 14.09.2019, які відхилено листом Головного управлінням Державної податкової служби України у м. Києві від 26 вересня 2019 року №4282/ФОП/26-15-33-1515 «Про розгляд заперечення на акт перевірки від 09.09.2019 №66/26-15-33-15-11/НОМЕР_1 «Про результати камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця».

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкове-повідомлення рішення № від 1 жовтня 2019 року, в якому на підставі пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 53 Податкового кодексу України (далі ПК України) відповідачем визначено податкове зобов`язання позивача з єдиного податку в сумі 5940,99 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1485, 25 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено ОСОБА_1 в адміністративному порядку, проте, рішенням Голови Державної податкової служби України № 12823/6/99-00-08-05-04 від 12 грудня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено, а податкове повідомлення-рішення № від 1 жовтня 2019 року залишено без змін.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 296.3, 296.7 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно з пунктами 293.1, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як свідчать матеріали справи, а саме Акт перевірки №66/26-15-33-15-11/НОМЕР_1 та відзив ГУ ДПС у м. Києві на позовну заяву, висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства базуються на тому, що позивачем в рядку 14 декларації не вказану суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету.

Позивач, в свою чергу, наголошує, що ним було зазначено суму єдиного податку в рядку 11 декларації та своєчасно сплачено вказану суму податку до бюджету, що підтверджується платіжним дорученням від 12.08.2019 №8.

Суд, дослідивши податкову декларацію з єдиного податку за звітний податковий період (1-ше півріччя 2019 року), подану ОСОБА_1 , зазначає, що в рядку 11 декларації «сума податку за ставкою 5%» визначено податкове зобов`язання з єдиного податку в сумі 5 940, 99 грн.

Разом з тим, рядок 14 декларації «сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду» дійсно залишився позивачем не заповненим.

Суд звертає увагу, що на сторінці 2 Акту у таблиці «Розрахунок єдиного податку» у рядках 21, 23, 25 відповідачем зазначено показники у графах «За даними платника податків» та «За даними камеральної перевірки», які співпадають, а саме:

- рядок 21 «Обсяг доходу за звітний (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5%» - дорівнює 118 819, 90 грн. (і за показниками платника податків, і за показниками відповідача);

- рядок 23 «Сума податкового зобов`язання щодо сплати єдиного податку, нарахованого платником податку третьої групи за ставкою» - дорівнює 5 940,99 грн. (і за показниками платника податків, і за показниками відповідача);

- рядок 25 (деталізує рядок 23 залежно від обраної платником ставки єдиного податку (3% чи 5%)) «-5 відс.» дорівнює 5 940,99 грн. (і за показниками платника податків, і за показниками відповідача).

Тобто, з наведеного вбачається, що позивачем не було допущено числових порушень при здійсненні обрахунку суми єдиного податку, яка підлягає сплаті до бюджету, натомість, позивачем було зазначено суму, що підлягає сплаті в рядку 11 декларації, не зазначивши таку в рядку 14 декларації.

Як зазначено вище, платник єдиного податку зобов`язаний визначити податкове зобов`язання з єдиного податку за звітний податковий період у декларації з єдиного податку. Форму цієї декларації затверджено наказом Міністерства фінансів України № 578 від 19.06.2015.

Так, суд зазначає, що у декларації сума податку для платників третьої групи, які обрали ставку єдиного податку в розмірі 5%, визначається у рядку 11 «Сума податку за ставкою 5 % (рядок 06 х 5%)», а рядки 12 та 14 декларації заповнюються наростаючим підсумком, тобто в наступних за першим податковим звітним періодом періодах.

Суд погоджується з твердженнями позивача відносно того, що згідно наказу МФУ №578 логіка формування показників розділів IV та V декларації з єдиного податку побудована на методі наростаючого підсумку з початку року, і зокрема, для формування рядків 12 та 14 розділу V декларації. Але за своєю суттю цей метод не може бути застосовним для першого звітного (податкового) періоду, бо платнику єдиного податку ще немає що підсумовувати.

Саме за вказаною формулою у рядку 11 декларації ОСОБА_1 і було визначено податкове зобов`язання з єдиного податку за перший звітний податковий період - 1 півріччя 2019 p., який розпочався для нього з 23 квітня 2019 року (дата реєстрації позивача платником єдиного податку 3 групи).

Вперше в поданій до контролюючого органу податковій декларації з єдиного податку від 06.08.2019 за 1-ше півріччя 2019 року ОСОБА_1 визначені:

1) сума доходу - 118819,90 грн., який підлягає оподаткуванню. Суму доходу відображено в рядку декларації за кодом 06;

2) сума єдиного податку - 5940,99 грн. - обчислена ОСОБА_1 з доходу, вказаного у рядку 06 декларації, за ставкою 5%,

В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 12.08.2019 №8, відповідно до якого ОСОБА_1 сплачено суму єдиного податку за 2 квартал 2019 року в сумі 5 940, 90 грн. та платіжне доручення від 12.08.2019 №9 відповідно до якого ОСОБА_1 сплачено суму єдиного податку за 2 квартал 2019 року в сумі 1, 00 грн.

Згідно ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 було виконано податковий обов`язок шляхом сплати сум податкового зобов`язання з єдиного податку, що підтверджується копіями платіжних доручень від 12.08.2019 №8 та №9, натомість, не зазначення позивачем в рядку 14 суми податкового зобов`язання, що в даному випадку відповідає графі 11, та було сплачено позивачем до бюджету, не може слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення приписів ст. 293 податкового кодексу України.

Так, обраховане ОСОБА_1 податкове зобов`язання у сумі 5940,99 грн. становить 5% від оподатковуваного обсягу доходу в сумі 118819,90 грн., що цілком відповідає вищевказаній нормі права, яка регулює розмір ставки єдиного податку для платників 3-ої групи за критерієм, чи є платник єдиного податку платником ПДВ (ставка єдиного податку дорівнює 3%), чи ПДВ включено до складу єдиного податку (ставка єдиного податку - 5%).

У рядку 15 Акту контролюючий орган підтвердив, що ОСОБА_1 є платником єдиного податку за ставкою 5%. Отже, наведене свідчить про відсутність порушення ОСОБА_1 ст. 293 Податкового кодексу України, зворотного відповідачем під час надання відзиву на позовну заяву не доведено.

Таким чином, висновок контролюючого органу, зазначений у рядку 30 Акту перевірки, про те, що ОСОБА_1 при заповненні податкової декларації порушено пп.2 п.293.3 ст.293 ПК України, є безпідставним та необґрунтованим та, як наслідок, прийняте на підставі висновків Акта перевірки податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2019 також є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Керуючись статтями 9, 72 - 78, 90, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295 - 297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві № від 01.10.2019.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Вєкуа Н.Г.