Справа № 580/1353/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року справа № 580/1353/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство Черкаський приладобудівний завод про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить визнати протиправними дії щодо не врахування до страхового стажу позивача періодів роботи з червня 2012 по березень 2017 у Акціонерному товаристві Черкаський приладобудівний завод та зобов`язати відповідача врахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з червня 2012 року по березень 2017 року у Акціонерному товаристві Черкаський приладобудівний завод.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 19.05.1993 по 01.03.2017 перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Черкаський приладобудівний завод», проте позивачу не було зараховано до страхового стажу період з червня 2012 року по березень 2017 року. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником акціонерним товариством «Черкаський приладобудівний завод» обов`язків щодо сплати страхових внесків, а наявність заборгованості вказаного підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи, підтверджених трудовою книжкою та іншими документами (зокрема реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) від 25.09.2019). 23.12.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про зарахування до його страхового стажу вказаного періоду. Проте відповідач 18.11.2019 відмовив йому у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права, оскільки не зарахування вказаних періодів до страхового стажу призводить до того, що періоди, за які не сплачений єдиний внесок, не включаються до страхового стажу для обчислення соціальних виплат та пенсії.

Відповідач проти позову заперечив. 29.05.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що питання розрахунків акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» по єдиному соціальному відноситься до повноважень Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області. Позивач не звертався з вимогами щодо сплати страхових внесків ні до підприємств-страхувальників, ні до суду. Позивач не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як пенсіонер, тому будь-які правовідносини між позивачем та відповідачем відсутні. Відповідачем не порушено права позивача в частині не врахування страхового стажу, адже обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску відноситься до обов`язків роботодавця, ведення обліку надходжень страхових внесків, здійснення контролю за сплатою єдиного внеску та адміністрування єдиного соціального внеску здійснюють органи доходів і зборів. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство Черкаський приладобудівний завод пояснень щодо позову не надало.

Ухвалою суду від 15.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені в заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 з 19.05.1993 по 01.03.2017 працював в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 позивачу за періоди роботи з червня 2012 року по лютий 2017 року була нарахована заробітна плата, проте страхові внески не були сплачені.

23.12.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою, в якій просив в семиденний термін зарахувати до його страхового стажу період роботи з червня 2012 року по березень 2017 року у акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод».

Відповідач листом №111060/03 від 27.12.2019 відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду з тих підстав, що адміністрування єдиного соціального внеску здійснюються органи доходів і зборів. Згідно інформації Головного управління ДПС у Черкаській області акціонерне товариство «Черкаський приладобудівний завод» станом на 01.12.2019 має заборгованість з єдиного соціального внеску, зокрема і за запитуваний позивачем період. Внаслідок наявності такої заборгованості періоди, за які не сплачено єдиний соціальний внесок, не включається в страховий стаж для обчислення соціальних виплат та пенсії. Питання стосовно розрахунків вказаних підприємств по єдиному соціальному внеску віднесено до повноважень Головного управління ДПС у Черкаській області. Позивач не перебуває на обліку як отримувач пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Вважаючи відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон №1058).

Ч. 1 ст. 8 Закону №1058 визначає, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Ст. 21 Закону №1058 передбачає, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Згідно ст. 22 Закону №1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Ч. 1 ст. 24 Закону №1058 передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 2464).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. Закону №2464 Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Ч. 1 ст. 16 Закону №2464 передбачає, що Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (ч. 2 ст. 16 Закону №2464).

Ведення реєстру страхувальників Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 3 ст. 16 Закону №2464).

Згідно ст. 17 Закону №2464 інформація з Державного реєстру використовується з додержанням вимог законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних" виключно для потреб, визначених цим Законом та законами з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, виявлення фактів використання праці неоформлених працівників та порушень законодавства про працю роботодавцями, банками, підприємствами, установами та організаціями з метою її використання для обслуговування громадян (за їхньою згодою або у випадках та порядку, встановлених законодавством у сфері захисту персональних даних), для аналізу зайнятості випускників закладів професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої та вищої освіти та для обміну інформацією з Централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону №2464 Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства (ч. 2 ст. 20 Закону №2464).

На кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка, до якої включаються такі відомості: 2) частина картки, що відображає загальний страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 3 ст. 20 Закону №2464).

Відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (ч. 6 ст. 20 Закону №2464).

За змістом вказаних норм при призначенні пенсії відповідно до Закону №1058 територіальні органи Пенсійного фонду України визначають стаж, який зараховується до страхового стажу для призначення пенсії, на підставі даних, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, про нараховану заробітну плату та фактично сплачені страхові внески.

Судом встановлено, що згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 -1 №2725253 позивач з 19.05.1993 по 01.03.2017 перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Черкаський приладобудівний завод».

Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 25.09.2019 у реєстрі містяться відомості про те, що акціонерне товариство «Черкаський приладобудівний завод» () нарахувало позивачу заробітну плату за період з червня 2012 року по лютий 2017 року, однак страхові внески не сплатило.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №2464 у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) міститься інформація щодо несплати акціонерним товариством «Черкаський приладобудівний завод» (код ЄДРПОУ 1409572) єдиного внеску на нараховану заробітну плату позивачу за період з червня 2012 року по лютий 2017 року.

Разом з цим, з копії трудової книжки серії НОМЕР_3 №2725253 вбачається, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час звернення до суду з позовом не досяг 60-річного віку, передбаченого ст. ч. 1 ст. 26 Закону №1058, який дає право на призначення пенсії за віком. Докази призначення чи звернення позивача за призначенням іншого виду пенсії в матеріалах суду відсутні.

Отже відповідач не відмовляв позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу, тому порушення прав позивача щодо такого незарахування на час розгляду справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду.

Водночас, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, і обов`язковою умовою визнання оскаржуваного рішення протиправним є доведеність позивачем порушення ним його прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 р. по справі № 504/4148/16-а.

Оскільки жодні права позивача на час розгляду справи не порушені, позов до суду є передчасним.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а та від 04.09.2018 у справі №482/434/17 є необгрунтованими, оскільки у вказаних справах позивачем є особа, яка отримує пенсію, натомість позивач на час розгляду справи не є пенсіонером.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а також не обгрунтовані, оскільки у вказаній справі позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії, натомість позивач у справі, що розглядається, звернувся до відповідача із заявою про зарахування стажу, із заявою про призначення пенсії позивач не звертався.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство Черкаський приладобудівний завод (вул. 30 років Перемоги, 5/1, м. Черкаси, 18000, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з епідемією коронавірусу.

Головуючий суддя А.В. Руденко