Справа № 2-а-830/11
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-830/11 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Клочко І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року (прийнята у відкритому судовому засіданні, м. Києві, дата складання повного тексту рішення - 25 травня 2020 року) у справі за розглядом заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) про відновлення виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березня 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник, ОСОБА_1 ) подав до Деснянського районного суду м. Києва заяву про відновлення виконавчого провадження, в якій просить визнати постанову державного виконавця Гаврілова А.В. про повернення виконавчого листа від 13.11.2017 р. незаконною, а виконавче провадження №31490870 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - незаконно закритим та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа №2а-830/11 від 03.02.2020 р.

У вище вказаній заяві ОСОБА_1 зазначає, що виконавчий лист №2а-830/11 був виданий Деснянським районним судом м. Києва 27.12.2012 р. та переданий для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції у м. Києві.

Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва від 07.03.2013р. №2434/06-1, просить закрити виконавче провадження у зв`язку з фактичним його виконанням. Старший державний виконавець Мурихін С.В. виносить постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2013р.

Про закриття виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався лише 22.04.2016 р., у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою про відновлення виконавчого провадження №31490870 по виконанню рішення суду від 09.02.2011 р. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2016 р. справа 754/10725/16-а було відновлено виконавче провадження за виконавчим листом №2а-830/11 від 27.02.2012 р.

Виконавче провадження було вдруге відновлено, замінено сторону виконавчого провадження, державним виконавцем ОСОБА_2 та накладено штраф в розмірі 5 100 грн. за невиконання рішення суду.

Державний виконавець Гаврилів А.В . за домовленістю із боржником, порушуючи норми ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі невідомого ОСОБА_1 листа виносить постанову про повернення виконавчого документа стягувану за ВП №31490870, при цьому не повертаючи виконавчий лист. Державним виконавцем не було перевірено за який період проведено перерахунок, з яких підстав встановлена сума 50647,09 грн. та чи є ця сума щомісячною пенсією чи доплата до щомісячної пенсії, оскільки здійснення перерахунку основної державної пенсії без її фактичної щомісячної виплати не може вважатись виконанням судового рішення.

Отже, станом на день подання заяви, ОСОБА_1 стверджує, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2011р. не виконано, а постанова про повернення виконавчого листа стягувану є незаконною

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити заяву про відновлення виконавчого провадження.

Колегією суддів, ухвалою Шостого апеляційного суду від 14 липня 2020 року з власної ініціативи вирішено питання щодо залучення належного відповідача у справі - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві: залучено належного відповідача у справі - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та замінено відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про про відновлення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відновлення виконавчого провадження суддя суду першої інстанції виходив з того, що враховуючи втрату виконавчого листа та задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа ухвалою суду від 17.12.2019 р., а також ту обставину, що заявник ОСОБА_1 звертається до суду з заявою в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, що згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Деснянському районі м. Києва щодо перерахунку пенсії та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком та основної державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01.07.2010 року, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року - залишено без змін.

Вказана постанова набрала законної сили 22 листопада 2011 року.

На підставі рішень суду 27.02.2012 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2а-830/2011 на підставі якого 05.03.2012 року відкрито виконавче провадження №31490870.

12.03.2013 року постановою Головного державно виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ Мурихіним С.В. закінчено виконавче провадження №31490870.

08.11.2016 року відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року у справі №754/10725/16-а старшим державним виконавцем Подпорін Р.О. прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження №31490870.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року замінено сторону виконавчого провадження №31490870 з виконання виконавчого листа, виданого 27.02.2012 р., а саме боржника Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

13.11.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТ УЮ у м. Києві Гавриліним А.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документі стягувачеві.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-830/11, виданого Деснянським районним судом м. Києва, а саме замінено боржника Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по справі №2а-830/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 75 % мінімальної пенсії за віком та основної державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01.07.2010 року, з урахуванням проведених виплат, у зв`язку з втратою оригіналу виконавчого листа.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 13.11.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТ УЮ у м. Києві Гавриліним А.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Та зазначає, що ОСОБА_1 звертається до суду апеляційної інстанції з вимогами про скасування ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві та просить визнати постанову державного виконавця від 13.11.2017 року про повернення виконавчого листа незаконною, а виконавче провадження ВП №31490870 незаконно закритою та просить відновити виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа №2-а-830/11 від 03.02.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 13.11.2017 року ВП №31490870 (а. с. 65), відповідно до якої державним виконавцем встановлено наступне:

«Відповідно до повідомлення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.12.2016 №20824/05 встановлено, що на виконання даного рішення суду ОСОБА_1 нараховано компенсацію в розмірі 50 647, 09 грн.

З метою реалізації п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» постановою КМУ від 03.09.2014 №440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, тому подальше виконання рішення суду підлягає виконанню з урахуванням даної постанови.

Додатково повідомляємо, що відповідно до п.3 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2014 №440 (далі - Порядок), заявник подає до органу державної виконавчої служби наступні документи:

заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію);

Копія рішення суду вважається належним чином оформленою, якщо видана в порядку встановленому інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді АРК та Вищому спеціалізованому суді України з роботи в цивільних і кримінальних справ, затвердженого наказом ДСА України від 17.12.2013 року №173, Інструкцією з діловодства в адміністративних судах України, затвердженою наказом ДСА України від 17.12.2013 року №155, Інструкцією з діловодства в господарських судах України затвердженою наказом ДСА України від 20.02.2013 року №28.

копія рішення суду обов`язково повинна містити відмітку про те, що рішення набрало законної сили;

копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків;

копія паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, Вам необхідно направити вищевказані документи для подання внесення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою до Управління державної виконавчої служби ГУЮД у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 32.».

У зв`язку із зазначеним, державним виконавцем прийнято постанову від 13.11.2017 року ВП №31490870 про повернення виконавчого документа стягувачеві та зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлено для виконання в строк до 13.11.2020 року.

З наданих пояснень заявника, колегією суддів встановлено, що позивач не погоджується із зазначеними діями державного виконавця та постановою КМУ від 03.09.2014 №440, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що позивач подати дублікат виконавчого листа на виконання не бажає, оскільки його принципова позиція відновити виконавче провадження.

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВРта вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи втрату виконавчого листа та задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа ухвалою суду від 17.12.2019 р., а також ту обставину, що заявник ОСОБА_1 звертається до суду з заявою в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відсутності підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 17 липня 2020 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаля