Справа № 320/7022/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 червня 2020 року № 320/7022/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у письмовому провадженні питання про залишення позовної заяви без розгляду в частині оскарження наказу начальнику ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, 3-тя особа: Броварський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, 3-тя особа: Броварський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Крім того, в даній ухвалі суд зазначив, що питання щодо поновлення строку звернення до суду в частині оскарження наказу начальника ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361 буде вирішено в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 30.03.2020 провадження у даній справі було зупинено за обґрунтованим клопотанням сторони.

Ухвалою суд від 23.06.2020 поновлено провадження у справі.

23.06.2020 усіма учасниками справи були подані клопотання в яких останні просили розглянути питання щодо поновлення строку звернення до суду в частині оскарження наказу начальнику ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361 в письмовому провадженні, без їхньої участі та після розгляду даного питання зупинити провадження у справі у зв`язку з продовженням карантину.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши всі обставини справи суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує наказ начальника ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361, яким на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції.

Позивач просить поновити процесуальний строк для звернення до суду з позовом у частині оскарження наказу начальника ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області" оскільки такий строк пропущено з причин, які не залежали від його волі, оскільки про його існування позивач дізнався 31.10.2019, коли ознайомився з ним. Разом з тим, стверджує, що даний оскаржуваний наказ останній не отримував в день ознайомлення, а тому не знав детальних причин та підстав, які лягли в основу для його прийняття. Крім того, він не мав змоги звернутися до суду з позовом, оскільки перебував під цілодобовим домашнім арештом із забороною залишати буд. АДРЕСА_1 , з 27.09.2019 по 25.11.2019.

Суд зазначає, що згідно з нормами КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, з наказу відповідача від 28.10.2019 №2361 суддя не вбачає, що відповідачем в даному наказі вказано детальні причини та підстави, які лягли в основу для його прийняття, оскільки даний наказ передував службове розслідування на підставі якого було винесено оскаржуваний наказ.

Суддя ввважає, по позивачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів, з яких саме причин позивач не отримав наказ в день ознайомлення.

Що стосується твердження позивача, що, він не мав змоги звернутися до суду з позовом, оскільки перебував під цілодобовим домашнім арештом із забороною залишати буд. АДРЕСА_1 , з 27.09.2019 по 25.11.2019, суд зазначає таке.

Суддя звертає увагу, що згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О. від 27.09.2019 у справі №752/20074/19, якою застосовано до позивача запобіжних захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати буд. АДРЕСА_1 , покладено на підозрюваного позивача обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язавши, зокрема, не залишати межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Отже, суддя вважає, що у позивача була можливість подати позовну заяву або звернутися до відповідача для отримання копії оскаржуваного наказу, при цьому повідомивши слідчого, прокурора або суду та отримавши дозволу слідчого, прокурора або суду. Крім того, позивач міг укласти правову угоду на отримання юридичної допомоги з адвокатом.

Суддя звертає увагу, що в той період на який здійснено посилання позивача про неможливість залишати буд. АДРЕСА_1 , а саме з 27.09.2019 по 25.11.2019, позивачем було ознайомлено з другим наказом, який він також оскаржує від 11.11.2019 №618 о/с про звільнення та отримано його копію.

Таким чином, суддя вважає, що причини пропуску процесуального строку для звернення до адміністративного суду не є поважними, є не обґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

У зв`язку з чим, суддя зазначає, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду в частині оскаржуваного наказу відповідача від 28.10.2019 №2361.

Таким чином, у даному випадку суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому суд дійшов висновку, що позивач пропустив місячний строк для звернення до суду з позовною заявою, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд наголошує увагу, що строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суддя зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №357/6560/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачені КАС України положення про строк звернення до суду та наслідки його пропущення є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що викладені позивачем в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та в позовній заяві обставини не є поважними.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після вікриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущенного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, заява про поновлення строку звернення до суду належним чином не обґрунтована, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позивачем порушено строк на звернення до адміністративного суду, а тому даний позов підлягає залишенню без розгляду в частині оскарження наказу начальнику ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених ч. 3 та 4 ст. 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121-123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Адміністративну справу №320/7022/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Броварський відділ поліції ГУ НП в Київській області, про визнання протиправними та скасування наказів в частині оскарження наказу начальнику ГУ НП в Київській області Нєбитова А.А. від 28.10.2019 №2361 - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити (надати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цією ухвалою, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Лиска І.Г.