Справа № 300/1142/20
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" липня 2020 р. справа № 300/1142/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: представника позивача Мельника Р.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Калуської міської ради до управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови від 06.05.2020 в межах ВП № 61501069, -
ВСТАНОВИВ:
26.05.2020 Калуська міська рада звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови від 06.05.2020 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн у виконавчому провадженні №61501069.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Пищ М.С., за заявою ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61501069 про примусове виконання виконавчого листа №300/1284/19 від 05.03.2020 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Калуську міську раду надати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 №300/1284/19 розглянуто заяву Калуської міської ради про роз`яснення судового рішення №262/02-15/38 від 13.04.202. задоволено частково. Роз`яснено, що при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 у справі №300/1284/19, Калуська міська рада повинна надати позивачам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства, відповідно до площі, визначеної позивачами у їх клопотаннях (заявах) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, але не більше 2,0 га. У решті вимог заяви про роз`яснення судового рішення, - відмовити. Позивач з посиланням на ч. 4 ст. 254 КАС України, вказує на те, що подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання рішення. Крім того, з огляду на продовження строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали на строк дії карантину, вважає, що такі обставини унеможливлюють здійснення відповідачем дій з примусового виконання рішення суду.
Крім того, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2020, встановлено Калуській міській раді новий місячний строк для подання звіту про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, ухваленого в адміністративній справі №300/1284/19.
В подальшому, відповідачем прийнято оскаржувану постанову від 06.05.2020 ВП №61501069 про накладення на Калуську міську раду, як боржника, штрафу в розмірі 5100 грн, яка мотивована невиконанням рішення суду без поважних причин. Однак, позивач послався на дію карантину, що зумовила невиконання рішення суду, та вказує, що така обставина об`єктивно перешкоджає виконанню рішення суду. В обґрунтування вказаного позивач послався на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 №300/1284/19 якою встановлено Калуській міській раді новий місячний строк, починаючи з наступного дня після закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), для подання звіту про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, ухваленого в адміністративній справі №300/1284/19. Окремо позивач звернув увагу на те, що проект рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок неодноразово був предметом розгляду сесій Калуської міської ради 28.05.2020 та 15.06.2020, однак не набрали достатньої кількості голосів для прийняття рішення. Відтак, з врахуванням наведених обставин позивач вважає прийняту відповідачем постанову про накладення штрафу безпідставною.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтям 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків(а.с. 20-22).
30.06.2020 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто(а.с.26-46), у зв`язку чим ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження згідно із правилами, встановленими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 15.07.2020 о 14:00 та витребувано у відповідача копії матеріалів виконавчого провадження № 61501069(а.с.48-49).
15.07.2020 ухвалою суду здійснено заміну неналежного відповідача у справі Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на належного - Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Також, 15.07.2020 на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №61501069.
В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Додатково звернув увагу суду на те, що позивачем вживаються заходи до виконання рішення суду, однак неприйняття рішення міською радою зумовлено відсутністю волевиявлення депутатів. Просив задоволити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України, у справах, визначених в тому числі ст. 287 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Відтак, неприбуття у судове засідання представника відповідача, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи по суті з урахуванням скорочених строків розгляду справ даної категорії передбачених ст. 287 КАС України
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Таким чином, відповідно до вимог частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України), рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 набрало законної сили 12.02.2020.
12.03.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пищ М.С., за заявою ОСОБА_1 , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61501069 про примусове виконання виконавчого листа №300/1284/19 від 05.03.2020 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Калуську міську раду надати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства(а.с.7).
На засідання сесій Калуської міської ради 26.03.2020, 28.05.2020, 15.06.2020 (а.с. 76, 39, 40) вносилося на розгляд питання про надання дозволу на розроблення проєктів землеустрою щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , однак, такий проєкт рішення не набрав достатньої кількості голосів депутатів, тому рішення не було прийнято.
У зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин, 06.05.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Пищ М.С. складено постанову ВП №61501069 про накладення на Калуську міську раду, як боржника, штрафу в розмірі 5100 грн(а.с.9).
Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача щодо накладення штрафу в розмірі 5100 грн звернуся до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
У відповідності частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Положеннями статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Відповідно до змісту наведених норм сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника.
Аналіз наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена державним виконавцем лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати рішення суду, проте не зробив цього.
Щодо посилання позивача на неможливість виконання рішення суду під час дії карантину суд бере до уваги наступне.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (у редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255) на всій території України встановлено карантин, який продовжено до 31.07.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500.
Водночас позивачем не долучено доказів, які б вказували на заборону проведення Калуською міською радою засідання сесій під час дії карантину, тоді як відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Калуської міської ради, під час дії карантину неодноразово проводилися засідання сесії міської ради та приймалися рішення, які опубліковані на сайті. Павпаки, представник позивача в судовому засіданні підтвердив, проведення сесій Калуської міської ради в «режимі онлайн», тобто дистанційно, та прийняття рішень за їх результатами.
Також судом становлено, що з метою виконання рішення суду № 300/1284/19, міським головою Ігорем Матвійчуком не одноразово, а саме 26.03.2020, 28.05.2020, 15.06.2020 та 25.06.2020, вносився на розгляд сесій Калуської міської ради питання надання дозволу на розроблення проєктів землеустрою щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Однак, оскільки до складу Калуської міської ради входить 36 депутатів і міський голова та для прийняття рішення міської радою необхідно 19 голосів, такий проєкт рішення не набрав достатньої кількості голосів.
Так, 26.03.2020 внесено на розгляд чергової сесії Калуської міської ради питання надання дозволу на розроблення проєктів землеустрою щодо ОСОБА_1 в тому числі, однак відповідно до протоколу засідання сесії Калуської міської ради щодо вказаного вище питання були присутні 23 депутати, з них 5 голосів ЗА, 0 голосів Проти, 5 голосів Утримався, 13 депутатів не брало участь у голосуванні(а.с.70).
Відповідно до витягу з протоколу засідання сесії Калуської міської ради від 28.05.2020 щодо вказаного вище питання були присутні 32 депутати, з них 15 голосів ЗА, 0 голосів Проти, 3 голоси Утримались(а.с.39).
Згідно результатів голосування 15.06.2020 із присутніх 24 депутатів, 13 голосів ЗА, 1 голос Проти, 10 голосів Утримались, що підтверджується витягом з протоколу засідання сесії Калуської міської ради(а.с.40).
Таким чином, суд встановив, що фактичне виконання рішення суду № 300/1284/19, на підставі якого видано виконавчий лист 05.03.2020, залежало тільки від волевиявлення боржника Калуської міської ради, яке в спірному випадку відсутнє, про що свідчить неодноразове не прийняття рішення Калуською міською радою через не достатню кількість голосів депутатів.
Таким чином, суд констатує відсутність перешкод та поважних причин для виконання рішення суду, оскільки під час дії карантину позивачем проводились сесії міської ради а неприйняття рішення Калуською міською радою зумовлене не запровадженням карантину , а відсутністю волевиявлення необхідною кількістю голосів депутатів Калуської міської ради.
Наведені обставини вказують на те, що невиконання судового рішення у справі №300/1284/19 відбулось, на думку суду, з неповажних причин та за наявності об`єктивних можливостей боржника прийняти рішення з метою виконання судового рішення, тому, в розумінні статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем підставно накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду.
Суд звертає увагу, що виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання.
Правова позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 травня 2020 року (справа № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17).
З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 06.05.2020 безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
Суд відхиляє посилання позивача, що виконанню судового рішення у справі №300/1284/19 перешкоджає дія карантину, як встановлено в ухвалі Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 № 300/1284/19, оскільки такі є перекручуванням висновків суду, зроблених при розгляді судом звіту Калуської міської ради щодо виконання рішення по справі №300/1284/19 та стосується судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 встановленого відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, тоді як відповідач при проведенні виконавчих дій здійснює виконання рішення суду відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».
Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на продовження перебігу строку на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 як підстави до застосування ч. 4 ст. 254 КАС України та , як наслідок, зупинення перебігу строку для виконання рішення суду з врахуванням наступного.
Як попередньо встановлено судом, 27.04.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, що набрала законної сили 27.04.2020, по справі №300/1284/19 якою таку заяву задоволено частково та роз`яснено, що при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 у справі №300/1284/19. При цьому відповідно до мотивувальної частини вказаної ухвали суд наголосив, що подана Калуською міською радою заява про роз`яснення судового рішення у наведеній вище частині за своїм змістом є заявою про роз`яснення порядку його виконання, тобто заявник фактично просить вказати, як виконати постанову суду від 07.10.2019, що не є роз`ясненням її змісту.
Відповідно до ч.4 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Однак, станом на дату звернення Калуської міської ради із заявою від 13.04.2002 про роз`яснення судового рішення від 07.10.2019 у справі №300/1284/19, таке судове рішення уже було звернуто до примусового виконання, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2020 ВП № 61501069, тоді як вищенаведена норма не зупиняє примусового виконання рішення суду.
Інших доводів щодо протиправності оскаржуваної постанови у ВП №61460723 чи порушення порядку прийняття таких, позивач не наводить, відповідних доказів не подає.
Згідно зі статями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 14 КАС України також передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Разом з цим, згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Серінг проти Сполученого Королівства» від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Крім того, у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Європейський суд з прав людини також у справах «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або не спроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані стороні статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на судовому етапі, втрачають свою мету.
Таким чином, Конституція України та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок забезпечення виконання остаточного судового рішення незалежно від статусу боржника.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовна заява Калуської міської ради задоволенню не підлягає.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого судом зауважено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно ст. 139 КАС України та в зв`язку з відсутністю понесених судових витрат відповідача, судові витрати не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: Калуська міська рада (, адреса: вул. Івана Франка, 1, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область,77300);

відповідач:Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ( вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76000).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.