Справа № 520/5389/2020
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 р.Справа № 520/5389/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) повний текст складено 26.05.20р. по справі № 520/5389/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал"

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року залишено без задоволення адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Зазначає, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лактіонової О.В. про арешт майна боржника від 09.04.2020р. реєстраційний номер виконавчого провадження 42256122, ЗВП №43279734 є такою, що підлягає скасуванню. Так, позивач вважає, що відповідач в порушення ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» виніс постанову про арешт майна пізніше чим наступного дня після виявлення майна. Крім того, зазначає що постанова державного виконавця про арешт майна не є підставою для арешту корпоративних прав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справу на іншу дату.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки доказів неможливості прибути в судове засідання у звязку з перебуванням у відрядженні представника позивача не надано останнім, як і не надано доказів неможливості залучення інших осіб для представництва інтересів позивача в суді.

Оскільки, справа має бути розглянута протягом розумного строку, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника ТОВ «ЮФ Потенціал» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача в судовому засіданні - не визнавалась обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 43279734, в яке входять виконавче провадження № 42256122 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1663/11 від 19.02.2014 Червонозаводського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк" 895797,81 грн., виконавче провадження № 29947078 з примусового виконання виконавчого листа 2-1153/2011 від 08.11.2011 Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованості на загальну суму 8658758,09 грн.

08.04.2020 року, при перевірці майнового стану боржника, державним виконавцем виявлено майно, а саме встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та власником частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал", про що складено акт державного виконавця (а.с.39-43).

09.04.2020 року державним виконавцем у ЗВП № 43279734 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно - 100% частки у статутному капіталі ТОВ "Юридична фірма "Потенціал", розмір якої складає 3000,00 грн., що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.46-47).

09.04.2020р. відповідачем винесено повідомлення про намір звернення стягнення на частку учасника товариства - боржника ОСОБА_1 та направлено на адресу ТОВ "Юридична фірма "Потенціал" (а.с.48-49).

Не погодившись з постановою державного виконавця про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно - 100% частки у статутному капіталі ТОВ "Юридична фірма "Потенціал", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, звернення стягнення на корпоративні права є одним із заходів примусового виконання рішення, які державний виконавець зобов`язаний вживати в силу ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII.

Частиною 1 ст.167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При цьому в розумінні п.1 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

З огляду на зазначені норми колегія суддів приходить до висновку, що корпоративні права включають в себе як майнові права (право на отримання частки від прибутку тощо) та немайнові (управління господарською організацією тощо).

Таким чином, накладенням арешту на корпоративні права боржника державний виконавець обмежив корпоративні права особи саме в частині їх майнового вираження, зокрема, щодо їх відчуження, оскільки за своєю правовою природою корпоративні права є оборотоздатними та можуть переходити від однієї особи до іншої.

Тому, суд першої інстанції вірно вказав, що накладення арешту на корпоративні права учасника ТОВ «Юридична фірма "Потенціал» Худенко ОСОБА_2 обмежує виключно права такого учасника щодо розпорядження своїми корпоративними правами та не є втручанням у господарську діяльність ТОВ «Юридична фірма "Потенціал».

Разом з тим, апелянт вказує, що державним виконавцем винесено постанову про арешт майна пізніше наступного робочого дня після виявлення майна, у зв`язку з чим колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону № 1404 виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 13 Закону № 1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Так, при здійсненні перевірки майнового стану боржника 08.04.2020 року, державним виконавцем виявлено майно, а саме встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та власником частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал", про що складено акт державного виконавця.

09.04.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, тобто наступного робочого дня.

Одночасно, відповідно до ст. 22 Закону № 1404 виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті. З дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника. Протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другою цієї статті, виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини восьмої статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

Державним виконавцем 09.04.2020р. було прийнято повідомлення про намір звернення стягнення на частку учасника товариства (боржника ОСОБА_1 ) та направлено на адресу ТОВ "Юридична фірма "Потенціал".

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що приймаючи оскаржуване рішення державний реєстратор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що направлення оскарженої постанови з порушенням строків не може бути підставою для визнання її протиправною та скасування, оскільки ч. 5 ст. 13 Закону України № 1404 встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 у справі № 520/4541/19 є безпідставними, оскільке це судове рішення прийнято за інших фактичних обставин. У зазначеній справі були відсутні докази направлення державним виконавцем повідомлення про намір стягнення на частку учасника товариства (боржника), тоді як в даному випадку підтвердження міститься в матеріалах справи (а.с.49). Крім того, як вбачається із рішення суду від 27.05.2019 у справі № 520/4541/19, державним виконавцем не були надані докази про те, коли було виявлене майно, на яке було накладено арешт, тоді як в даній справі наявний акт державного виконавця від 08.04.2020 (а.с. 39-43), в якому відповідачем зафіксована зазначена інформація.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по справі № 520/5389/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич