Справа № 732/743/20
Суддя: Карпинська Н. М.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 732/743/20
Провадження № 2-а/732/3/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Карпинської Н.М., секретар - Пінчук С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Радченка Романа Олександровича (третя особа ДПП УМВС у Чернігівській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 480958 від 12 травня 2020 року про накладення на нього штрафу в розмірі 425 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 травня 2020 року Радченком Романом Олександровичем складено протокол про те, що ОСОБА_1 , 12.05.2020 о 13-тій годині 40 хвилин в м. Чернігів по пр. Миру,52, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO днз НОМЕР_1 зі смуги руху, яка дозволяє рух лише праворуч здійснив рух прямо, чим порушив вимоги розташування ТЗ на проїзній частині, порушив вимоги п.11.5 Правил Дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Складену постанову вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам і просить її скасувати.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2020 року вищезазначену позовну заяву призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2020 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Відзив на адміністративний позов в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України подано та приєднано до матеріалів на а.с.27-36.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач отримав на місці складення постанову серії ДП18 № 480958 (а.с.4) наступного змісту: " ОСОБА_1 , 12.05.2020 о 13-тій годині 40 хвилин в м. Чернігів по пр. Миру,52, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO днз НОМЕР_1 зі смуги руху, яка дозволяє рух лише праворуч здійснив рух прямо, чим порушив вимоги розташування ТЗ на проїзній частині, порушив вимоги п.11.5 Правил Дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП".

Непогодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в адміністративному позові повідомив, що він рухався в місті Чернігів по проспекту Миру, зі сторони міста Гомель, наближаючись в центр міста Чернігів. Перетинав перехрестя, проїзд якого регулюється світлофорами та знаком 5,16 (напрям руху по смугам). Після закінчення перехрестя, через 80 метрів позивача зупинив сержант ДПП Радченко Р.О. та ствердно заявив, що позивач порушив вимоги пункту 11.5 Правил Дорожнього руху України (рух по смугам). Однак, як стверджує позивач, він рухався на зелений сигнал світлофора в середній смузі згідно знаку 5.16 (напрям руху по смугам).

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти законності заявлених вимог внаслідок їх необгрунтованості. Зазначив, що Дорожній знак 5.16 „Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Дія знаку 5.16, встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки установлені на ньому, не дають інших вказівок. Вказаний знак застосовується для позначення дозволеного напрямку руху по смузі з метою забезпечення ефективного використання транспортними засобами, які рухаються в різних напрямках, смуг проїзної частини, виділених відповідними лініями дорожньої розмітки. В місті Чернігів, перед перехрестям проспект Миру та вул. Чорновола, на ділянці дороги, де було вчинено правопорушення, встановлено дорожній знак 5.16, який позначає кількість смуг для руху та дозволені напрямки руху по кожній з них (ліва смуга - для руху прямо та ліворуч; середня смуга - для руху лише прямо; права смуга - виключно для повороту праворуч. Позивач, за твердженням відповідача, здійснив рух прямо із правої крайньої смуги руху, яка призначена виключно для руху праворуч, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Одночасно відповідач вказує, що допустив описку в зазначенні пункту ПДР, порушення якого було допущено Позивачем, а саме: замість п.11.1 вказав п.11.5, про що в подальшому доповів рапортом керівництву та виправлення посвідчив підписом і печаткою.

Таким чином, після отримання матеріалів позову відповідач склав рапорт від 10.06.2020 року (а.с.34), яким повідомив керівництво, що він допустив описку у оскаржуваній постанові, яку самостійно виправив, посвідчивши власним підписом і печаткою установи. Надав список № 63 рекомендованих листів на підтвердження того, що виправлену постанову направив позивачу.

У відповідності до п.11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

У відповідності до п.11.1 Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16 , 5.17.1 , 5.17.2 , а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Як зазначалося, позивач стверджував, що не допускав порушень Правил дорожнього руху взагалі, а накладення на нього адміністративного стягнення в межах кваліфікації дій як порушення за пунктом 11.5, наведеним на місці складення, не обгрунтовано доказами. Сама ж постанова не може бути доказом вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, судом не оцінюється на предмет належності відеозапис, наданий позивачем, оскільки в наведеній справі він не зобов"язаний виконувати функції доведення обгрунтованості дій суб"єкта владних повноважень.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень в межах даного спору.

З фото, зображеного на диску, що надійшов до суду, зображено тільки знак 5.16 на дорозі, неподалік місця вчинення, зазначеного у постанові та фотозображення здалеку автомобіля, який позначений як автомобіль позивача, що не достатньо для висновку, що позивач не встиг до перехрестя проспект Миру та вул. Чорновола перелаштуватися у належну смугу руху чи здійснити відповідний рух з невідповідної смуги. Відеодокази не доводять обгрунтованості накладення адміністративного стягнення на місці зазначеному у постанові.

Положеннями ст.159 КАС України встановлено, що, зокрема, відзив на позовну заяву є заявою по суті.

Відтак, факт допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху, доведеного до його відома на місці складення постанови, не встановлено у передбаченому законом порядку.

Має значення доведена до відома позивача під розписку підстава притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Оскільки відповідачем доказів порушення позивачем пункту 11.5 Правил дорожнього руху не надано, а ведення провадження за п.11.1 Правил дорожнього руху відбулось за неналежною процедурою, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріпленою КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що твердження позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність порушення Правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта поліції поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Радченка Романа Олександровича (третя особа ДПП УМВС у Чернігівській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову, складену сержантом поліції поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Радченком Романом Олександровичем серії ДП18 № 480958 від 12 травня 2020 рокупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 гривень - скасувати, а провадження закрити, в зв`язку із недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційногоперегляду.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2020 року.

Суддя Карпинська Н.М.