Справа № 540/607/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2020 року

Київ

справа №540/607/19

адміністративне провадження №К/9901/17184/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЗ»

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року

у справі № 540/07/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЗ»

до Головного управління Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі (правонаступник Головне управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЗ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №540/07/19, предметом розгляду якої є скасування податкових повідомлень-рішень від 08 лютого 2019 року №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 1 387 218 гривень, штрафні санкції - 346 805 гривень та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 538 188 гривень, штрафні санкції - 384 547 гривень.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, позов Товариства задоволено, скасовані податкові повідомлення-рішення від 08 лютого 2019 року № , № .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, прийнято по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМЗ" відмовлено.

Звертаючись із касаційною скаргою скаржник визначив підставою касаційного оскарження пункт перший частини четвертої статті 328 КАС України.

Під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог скаржником статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Суд визнає, що пославшись на приписи пункту першого скаржник обмежився викладенням у касаційній скарзі висновків викладених Верховним Судом у постановах від 12 червня 2018 року у справі №826/11879/13-а, від 12 червня 2018 року у справі №802/1155/17-а, від 23 травня 2018 року у справі №2а-102/09/0770, від 08 травня 2018 року у справі №815/3526/17, від 11 червня 2018 року у справі №826/4565/14, від 18 травня 2018 року у справі П/811/1508/16, від 03 березня 2018 року у справі №804/3420/16, від 12 червня 2018 року у справі №826/11879/13-а, від 12 червня 2018 року у справі №825/3419/14, від 30 березня 2018 року у справі №821/2106/13-а, від 16 травня 2018 року у справі №2а-0870/12052/11, від 05 червня 2018 року у справі №2а-10089/11/1370, від 15 травня 2018 року у справі №815/423/17, від 12 червня 2018 року у справі №826/16272/13-а, від 27 лютого 2018 року у справі №811/2154/13-а, від 13 лютого 2018 року №804/5864/14, від 05 червня 2018 року №820/2706/14, від 25 квітня 2018 року №804/3315/15, від 16 травня 2018 року у справі №826/4177/15, від 21 березня 2018 року у справі №813/59/13-а, від 16 травня 2018 року у справі №826/15718/,від 05 червня 2018 року у справі №815/57/14, від 08 травня 2018 року у справі №814/937/15, без зазначення норм права та подібності правовідносин, які є наявними у справі №540/607/19 та справах в яких постановами Верховного Суду викладені висновки про застосування норм права.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд визнає, що пославшись на пункт перший частини четвертої статті 328 КАС України скаржник не довів наявність підстав його застосування.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЗ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі № 540/07/19 - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф.Ханова