Справа № 480/2128/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2020 р. Справа №480/2128/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області(далі по тексту - ГУ Держгеокадастру у Сумській області) та просить:
2. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Не зважаючи на те, що до заяви були додані усі необхідні документи, визначені законом, оскарженим наказом було протиправно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з таких підстав: бажана до відведення земельна ділянка відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення. Позивач вважає, що вказаний наказ є протиправним, оскільки зазначена відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не міститься в ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та посилання відповідача, що бажана до відведення земельна ділянка відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення є безпідставним. Крім того, позивач зазначив, що поруч з земельним масивом, на частину якого він претендує, також знаходиться сформована земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення.
Ухвалою суду від 08.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову та зазначив, що у відповідності до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України відповідач наділений повноваженнями щодо розпорядження землями тільки сільськогосподарського призначення. Бажана до відведення земельна ділянка, яка планується до відведення у власність належить до категорії земель лісогосподарського призначення, а тому оскарженим наказом позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Щодо вимоги зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою відповідач зазначив, що у разі задоволення такої вимоги позивача, це буде фактичним втручанням в дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Сумській області (а.с. 25-32).
Представник позивача - адвокат Дереза М.Е. до суду подав заяву, в якій зазначив, що позивач та його представник не будуть подавати відповідь на відзив (а.с.24).
Ухвалою суду від 15.06.2020 у відповідача витребувано письмові пояснення та додаткові докази.
Відповідачем надано суду пояснення з копією листів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та копією листа Відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.07.2020 № 4125/410-19 та викопіюваннями (а.с. 36-39).
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із клопотанням від 02.12.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с.10).
Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд зазначає наступне.
Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.
Так, ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.
Суд наголошує, що в оскарженому наказі відповідачем не зазначено, на підставі якого рішення та згідно якої інформації бажана до відведення земельна ділянка відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення.
На підтвердження правомірності прийнятого рішення, відповідачем надано інформаційну довідку Відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.12.2019 № 4125/410-19 (а.с. 28), в якій серед іншого зазначено, що згідно державної статистичної звітності форми землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, відносяться до категорії земель - землі лісогосподарського призначення, форма власності державна, земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.
З пояснень відповідача від 07.07.2020 вбачається, що підставою для складення інформаційної довідки від 16.12.2019 № 4125/410-19 є те, що згідно технічного звіту по коригуванню планово-картографічних матеріалів колишнього радгоспу «ім. Леніна» на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, земельна ділянка, яка планується до виділення ОСОБА_1 розташована в контурі № 401 та відноситься до земель лісогосподарського призначення (а.с. 36).
При цьому, технічного звіту по коригуванню планово-картографічних матеріалів колишнього радгоспу «ім. Леніна» відповідачем не надано, натомість надано викопіювання з кадастрової карти (плану) та викопіювання з планово-картографічного матеріалу (колишнього Радгоспу ім.. Леніна) с. Перехрестівка на території Перехрестівської сільської ради Роменського району в якому відсутня інформація щодо віднесення контуру 401 до земель лісогосподарського призначення та відмічені землі запасу в контурі 403.
Суд зазначає, що документальним підтвердженням відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації, згідно з нормами статей 181-184, 202-204 Земельного Кодексу України, законів України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI та «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) є дані державного земельного кадастру.
Документацією із землеустрою (землевпорядна документація) є затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо (ст. 1 Закону № 858-IV).
При цьому, відповідно до п.3, 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Відповідачем не надано даних з державного земельного кадастру та документації із землеустрою, в тому числі затверджених в установленому порядку текстових та графічних матеріалів, які б підтерджували обгрунтованість оспорюваного наказу, та в яких зазначається, що бажана до відведення земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі лісогосподарського призначення.
Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що станом на день розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач мав у розпорядженні документи з яких вбачається, що бажана до відведення земельна ділянка відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення.
За таких обставин, оскаржуване рішення не може бути визнане обгрунтованим, та таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.
У спірних правовідносинах відповідач не розглянув клопотання позивача у встановленому порядку. Отже, відповідачем при розгляді клопотання позивача не надана його оцінка на предмет відповідності вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, тому вказана заява підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.
Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. У цій справі з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.10.2019 по справі № 814/1959/17.
Зважаючи на те, що ГУ Держгеокадастру було прийнято рішення про відмову позивачу надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.12.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області на та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
А відтак позовні вимоги про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області винести наказ про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска