Справа № 489/30/20
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/30/20
Номер провадження 2-а/489/79/20
Рішення

Іменем України

15 липня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до інспектора УПП в Херсонській області Рахмілевича Максима Юрійовича (далі-відповідач 1) та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-відповідач 2) про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження

встановив

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що ним правила ПДР порушені не були, при складанні постанови, відповідач допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи у зв`язку з чим постанова є необґрунтованою, не законною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. В обґрунтування позову посилається на те, що знак 3.41 встановлено з порушенням вимог ДСТУ 4100 2014, а саме пункту 10.2.1.

Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позивач був зупинений працівником поліції через порушення вимог знаку 3.41 "Контроль", яким забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, вказав про те, що знаку не бачив, тому вважає, що його не було або він був встановлений з порушенням пункту 10.2.1 ДСТУ 4100 2014.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи є відзив на позов із відеозаписом.

Дослідивши докази у справі, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

29.12.2019 відповідачем 1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1919090 від 29.12.2019, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог знаку 3.41 "Контроль" забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, окрім іншого, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова винесена безпідставно, оскільки знак 3.41 встановлено з порушенням вимог ДСТУ 4100 2014, а саме пункту 10.2.1.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов та відеозапис, з якого неможливо встановити наявність знаку та чи відповідає розміщення знаку 3.41 «Контроль» вимогам ДСТУ 4100-2014, а саме пункту 10.2.1.

Враховуючи те, що позивач відразу після зупинки заперечував наявність знаку, посадова особа повинна була зафіксувати факт наявності знаку або продемонструвати позивачу знак, що підтвердило б факт порушення ПДР.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.2.1 ДСТУ визначено, що знаки із світлоповертальною поверхнею повинні застосовуватись на ділянках доріг без стаціонарного освітлення, знаки з внутрішнім освітленням на ділянках доріг із стаціонарним освітленням, увімкненим на весь темний час доби. Знаки із світлоповертальною поверхнею допускається застосовувати на ділянках доріг із стаціонарним освітленням, якщо буде забезпечено видимість знаків з відстані не менш ніж 100 м як у світлий, так і в темний час доби.

Відповідно до ст. 213 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) справи про адміністративні правопорушення розглядаються зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

За таких обставин, суд вважає, що належним відповідачем у справі є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, як орган (юридична особа) від імені якої інспектор патрульної поліції здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідач 2 який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому позов до відповідача 2 підлягає задоволенню. В задоволенні вимог до відповідача 1 належить відмовити як щодо заявлених до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 241 246, 286 КАС України суд

вирішив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження задовольнити.

В задоволенні вимог до інспектора УПП в Херсонській області Рахмілевича Максима Юрійовича відмовити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1919090 від 29.12.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122КУпАП України закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв