Справа № 200/4345/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

13 липня 2020 р. Справа №200/4345/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., при секретарі судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 784/Н-08-01-04 від 11 вересня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на посаді плавильника в плавильному цеху Артемівського заводу з обробки кольорових металів у період з 26.08.1987 року по 01.07.1991 року та на посаді обрубувача в ливарному цеху Артемівського заводу Доріндустрія у період з 10.07.1991 року по 07.12.1994 року, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 24.07.2018 року.

за участю

представників сторін:

від позивача: Нестеренко Г.М. особисто,

від відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 784/Н-08-01-04 від 11 вересня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на посаді плавильника в плавильному цеху Артемівського заводу з обробки кольорових металів у період з 26.08.1987 року по 01.07.1991 року та на посаді обрубувача в ливарному цеху Артемівського заводу Доріндустрія у період з 10.07.1991 року по 07.12.1994 року, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 24.07.2018 року.

Позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов, не можуть буті скасовані, а їх обмеження не допускаються, крім випадків передбачених Конституцією України. Застосовуючи строки у зазначеній сфері, необхідно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню. Також необхідно виходити з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення тощо). Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежно також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави. Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом. При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Крім того, позивач звертав увагу суду на те, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45, ч. 3 ст. 45, ч. 2 ст. 46, ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком (в т.ч. на пільгових умовах, або при переведенні з одного виду пенсії на інший) призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. З аналізу наведеної норми вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення та строки виплати пенсій є Закон № 1058-ІV. Також аналіз наведених норм дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, на яку особа мала права але не отримувала у зв`язку з відмовою у призначені пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, також викладений в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 646/6250/17.

З огляду на викладене, позивач просив суд поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та не обмежувати його право на доступ до правосуддя.

Позивач у судовому засіданні підтримав викладені у заяві обставини та просив суд задовольнити заяву про поновлення строку звернення до суду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, звертав увагу суду на те, що позивачем порушений шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом. Відповідач зазначає, що звернення позивача про призначення пенсії було розглянуто у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та позивачу була надана відповідь на звернення, яка ним отримана 07.08.2018 року, а отже позивачем порушені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України стосовно строків звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи та заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 122 Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 24 липня 2018 року звернувся до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1, яку просив розглянути протягом 1 місяці з моменту подачі заяви відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 9).

Листом № 784/Н-08-01-04 від 11.09.2018 року Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило, що позивача про неможливість проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи, підстав їх видачі не має можливості, у зв`язку з тим що приватне підприємство «Приват архів», знаходиться на непідконтрольній українській владі території та не здійснив перереєстрацію юридичної адреси, тому довідки не можуть бути розглянуті при призначенні пільгової пенсії (а.с. 8) .

Судом встановлено, що вказаний лист позивач отримав нарочно у приміщенні Бахмутського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області у вересні 2018 року, про що позивач повідомив суду у судовому засіданні 13 липня 2020 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем рішення за результатами заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 про призначення або про відмову у призначенні пенсії не приймалось, оскільки, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач з заявою встановленого зразка, встановленого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 до управління не звертався.

Отже, спірним питанням даної справи є протиправні дії відповідача щодо не призначення пенсії позивача з моменту звернення з відповідною заявою, тобто з 24.07.2018 року.

Суд зазначає, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом позивач про порушення своїх прав дізнався у вересні 2018 року, однак до суду з відповідною позовною заявою звернувся лише 24 квітня 2020 року, тобто більше року після отримання спірного листа відповідача, що є порушенням вимог частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд неодноразово зобов`язував позивача надати суду докази поважності причин пропуску строку звернення до суду, однак позивачем відповідні докази суду не надані.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на те, що у даних правовідносинах не слід застосовувати шестимісячний строк звернення визначений положеннями стаття 122 КАС України, оскільки позивач звернувся за захистом своїх соціальних прав щодо призначення йому пенсії, а отже необхідно керуватися положеннями статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що строкового обмеження щодо виплати пенсії у визначеному законодавстві розмірі за минулий час, на яку особа мала права але не отримувала її у зв`язку з відмовою у призначенні пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Проте, суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справу № 227/2015/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії», зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Стосовно посилання позивача на вимоги статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся за призначення пенсії, однак відповідна заяву була подана з порушенням вимог Порядку № 22-1, у зв`язку з чим заява позивача була розглянута в межах Закону України «Про звернення громадян», отже відповідного рішення не приймалось, у зв`язку з чим відповідачем не вирішувалось питання чи має право позивач на призначення на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає безпідставним посилання позивача на положення статті 46 Закону № 1058, оскільки пенсія позивачу за віком на пільгових умовах не призначалась та не нараховувалась, а отже говорити що вона не виплачена з вини відповідача відсутні підстави.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у липні 2019 року № 3360-Н-01 отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.07.2019 року № 3360-Н-01, відповідно до якого позивачу були роз`яснені причини не призначення пенсії на пільгових умовах.

Проте, позивач також, після отримання зазначеного листа, протягом 6 місяців не звернувся до суду за захистом своїх прав.

З огляду на встановлене і з урахуванням висновків, керуючись наведеними нормами та джерелами права, суд дійшов висновку про пропущення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, оскільки останній не підтвердив відповідними доказами про існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 784/Н-08-01-04 від 11 вересня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на посаді плавильника в плавильному цеху Артемівського заводу з обробки кольорових металів у період з 26.08.1987 року по 01.07.1991 року та на посаді обрубувача в ливарному цеху Артемівського заводу Доріндустрія у період з 10.07.1991 року по 07.12.1994 року, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 24.07.2018 року без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом залишити без задоволення.

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 784/Н-08-01-04 від 11 вересня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на посаді плавильника в плавильному цеху Артемівського заводу з обробки кольорових металів у період з 26.08.1987 року по 01.07.1991 року та на посаді обрубувача в ливарному цеху Артемівського заводу Доріндустрія у період з 10.07.1991 року по 07.12.1994 року, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 24.07.2018 року залишити без розгляду.

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частина ухвали проголошена у судовому засіданні 13 липня 2020 року в присутності позивача.

Повний текст ухвали складено та підписано 17 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Строки на оскарження ухвали застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540 від 30.03.2020 року (який набрав чинності 02.04.2020 року).

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська