Справа № 825/840/15-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

м. Київ

справа № 825/840/15-а

адміністративне провадження № К/9901/28574/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Шишова О.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року (головуючий суддя - Скалозуб Ю.О., судді: Житняк Л.О., Кашпур О.В.)

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року (головуючий суддя - Собків Я.М., судді: Петрик І.Й., Сорочко Є.О.)

у справі №825/840/15-a

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області, Заступника начальника відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Бабича Олександра Олексійовича, Заступника начальника відділу - завідувача сектором Державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Дибаня Олексія Миколайовича, Головного спеціаліста сектору Державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Морисенка Андрія Петровича, Провідного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Бевза Олександра Олександровича, Завідувача юридичного сектору відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Грицика Дмитра Даниловича, Провідного спеціаліста сектору землеустрою та ринку земель відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Довженок Світлани Вікторівни

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. 14 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним наказ заступника начальника відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області від 6 червня 2014 року №21 "Про затвердження розподілу обов`язків між начальником відділу, заступниками начальника відділу та заступником начальника відділу - завідувачем сектору державного земельного кадастру відділу Держземагентства України у Козелецькому районі Чернігівської області";

- визнати протиправними (неправомірними) дії Державного агенства земельних ресурсів України щодо складання, надсилання до в.о. Начальника Головного управління Держземагентсства у Чернігівській області Колотіліна O.K. листа від 7 липня 2014 року №22-28-0.15-7690/2-14 про стажування ОСОБА_1. в Головному управлінні Держземагентствта у Чернігівській області терміном два місяці;

- визнати протиправним (недійсним) наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 8 липня 2014 року №77-к "Про проведення стажування ОСОБА_1. ";

- визнати протиправним (недійсним) наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 11 липня 2014 року №120 "Про створення комісії";

- визнати протиправним (недійсним) наказ заступника начальника відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області від 16 липня 2014 року №7-к "Про звільнення ОСОБА_1. ";

- визнати протиправними (недійсними) акти від 9 липня 2014 року; від 10 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року про відсутність на робочому місці, так і в службовому кабінеті начальника відділу ОСОБА_1 та внесення на їх підставі даних до Табелю обліку використання робочого час за період 1 липня 2014 року та 16 липня 2014 року (включно);

- визнати неправомірними дії відділу Державного агентства земельних ресурсів у Козелецькому районі щодо ведення Табелю обліку використання робочого часу щодо ОСОБА_1 за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року і, частині відпрацювання 1 дня - 2 год. 20 хв., 1 дня - 5 год 30 хв. 1 дня - 6 год.;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вчинити певні дії, а саме: у Табелі обліку використання робочого часу щодо ОСОБА_1 за період з 1 липня 2014 року та по 16 липня 2014 року відобразити замість 1 дня - 2 год. 20 хв. 1 день - 8 год.; замість 1 дня - 5 год 30 хв 1 день - 8 год. замість 1 дня - 6 год. 1 день - 8 год.;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_1. середню заробітну плату за відпрацьовані 8,1 год за період часу з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року, щодо днів, які зазначено у табелі використання робочого часу 1 дня - 2 год. 20 хв., 1 дня - 5 год. 30 хв., 1 дня - 6 год. суму у розмірі 116,14 грн;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_1. середню заробітну плату за відпрацьовані 8,1 год. роботи, що становить 116,14 грн;

- визнати протиправними дії посадових осіб відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області, вчинених 9 липня 2014 року, 10 липня 2014 року та 16 липня 2014 року: Бабича О.О. - заступника начальника відділу; Дибана О.М. - заступника начальника відділу - завідувача сектором Державного земельного кадастру відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області; Грицика Д.Д. - завідуючого юридичного сектору; Морисенко А.П. - головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру; Бевза О.О. - провідного спеціаліста; Довженок С.В. - провідного спеціаліста, щодо складання актів від 9 липня 2014 року, від 10 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року про відсутність на робочому місці, так і в службових приміщеннях начальника відділу ОСОБА_1 та внесення на їх підставі даних до Табелю обліку використання робочого часу за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року (включно);

- визнати недійсними всі вчинені юридичні дії від імені відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області Дибанем О.М. за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року.

2. Справа судами розглядалась неодноразово.

3. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1. в частині вимог про:

- визнання протиправним наказу заступника начальника відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області від 6 червня 2014 року №21 «Про затвердження розподілу обов`язків між начальником відділу, заступниками начальника відділу та заступником начальника відділу - завідувачем сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства України у Козелецькому районі Чернігівської області»;

- визнання протиправними (неправомірними) дій Державного агенства земельних ресурсів України щодо складання, надсилання до в.о. Начальника Головного управління Держземагенства у Чернігівській області Колотіліна О.К. листа від 7 липня 2014 року №22-28-0.15-7690/2-14 про стажування ОСОБА_1. в Головному управлінні Держземагенства у Чернігівській області терміном два місяці;

- визнання протиправним (недійсним) наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області від 8 липня 2014 року №77-к «Про проведення стажування ОСОБА_1. »;

- визнання протиправним (недійсним) наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області від 11 липня 2014 року №120 «Про створення комісії»;

- визнання протиправним (недійсним) наказу заступника начальника відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області від 16 липня 2014 року №7-к «Про звільнення ОСОБА_1. »;

- визнання протиправними (недійсними) актів від 9 липня 2014 року; від 10 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року про відсутність на робочому місці, так і в службовому кабінеті начальника відділу ОСОБА_1 та внесення на їх підставі даних до Табелю обліку використання робочого час за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року (включно);

- визнання неправомірними дій відділу Державного агентства земельних ресурсів у Козелецькому районі Чернігівської області щодо ведення Табелю обліку використання робочого часу щодо ОСОБА_1. за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року і, частині відпрацювання 1 дня - 2 год. 20 хв., 1 дня - 5 год. 30 хв. 1 дня - 6 год.;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області вчинити певні дії, а саме: у Табелі обліку використання робочого часу щодо ОСОБА_1. за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року відобразити: замість 1 дня - 2 год. 20 хв. 1 день - 8 год.; замість 1 дня - 5 год. 30 хв. 1 день - 8 год.; замість 1 дня - 6 год. 1 день - 8 год.

- визнання протиправними дій посадових осіб відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області, вчинених 9 липня 2014 року, 10 липня 2014 року та 16 липня 2014 року, а саме: Бабича Олександра Олексійовича - заступника начальника відділу; Дибаня О.М. - заступника начальника відділу - завідувача сектором Державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області; Грицика Д.Д. - завідуючого юридичного сектору; Морисенка А.П. - головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру; Бевза О.О. - провідного спеціаліста; Довженок С.В. - провідного спеціаліста, щодо складання актів від 9 липня 2014 року, від 10 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року про відсутність на робочому місці, так і в службових приміщеннях начальника відділу ОСОБА_1 та внесення на їх підставі даних до Табелю обліку використання робочого часу за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року (включно);

- визнання недійсними всіх вчинених юридичних дій від імені відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області Дибанем О.М. за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року.

4. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1. в частині вимог про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на його користь середньої заробітної плати за відпрацьовані 8,1 годин за період часу з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року, щодо днів, які зазначено у табелі використання робочого часу 1 дня 2 год. 20 хв., 1 дня 5 год. 30 хв., 1 дня 6 год. у розмірі 116,14 грн та допущення негайного виконання судового рішення в цій частині вимог - відмовлено.

5. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області: Бабича О.О. - заступника начальника відділу; Грицика Д.Д. завідуючого юридичного сектору; Морисенко А.П. головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру; Бевза О.О. провідного спеціаліста; Довженок С.В. - провідного спеціаліста щодо складання актів від 9 липня 2014 року, від 10 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року про відсутність на робочому місці, так і в службових приміщеннях начальника відділу ОСОБА_1. та внесення на їх підставі даних до Табелю обліку використання робочого часу за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року (включно). Стягнуто з відділу Державного агентства земельних ресурсів у Козелецькому районі на користь позивача заробітну плату за відпрацьований час у розмірі 116,14 грн. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення з відділу з Державного агентства земельних ресурсів України у Козелецькому районі Чернігівської області на користь ОСОБА_1. заробітної плати. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

7. Отже, на час перегляду постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 червня 2015 року, судом апеляційної інстанції вже надавалася правова оцінка доводам позивача в частині заявлених ним вимог про стягнення на його користь середньої заробітної плати за відпрацьовані 8,1 год за період часу з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року, щодо днів, які зазначено у Табелі використання робочого часу 1 дня - 2 год. 20 хв., 1 дня - 5 год. 30 хв. 1 дня - 6 год. суму у розмірі 116,14 грн та допущення негайного виконання судового рішення в цій частині вимог.

8. При цьому, як встановлено судами, отримання позивачем середньої заробітної плати за 8,1 год. роботи в період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року у розмірі 116,14 грн підтверджується платіжним дорученням №120 від 23 червня 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

9. Крім того, отримання середньої заробітної плати за відпрацьовані 8,1 год роботи у розмірі 116,14 грн підтвердив і сам позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за відпрацьовані 8,1 год. за період часу з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року, щодо днів, які зазначено у Табелі використання робочого часу 1 дня 2 год. 20 хв., 1 дня 5 год. 30 хв., 1 дня 6 год., у розмірі 116,14 грн та допущення негайного виконання судового рішення в цій частині вимог, виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначив, що під час нового розгляду справи вказаних вище та обов`язкових вимог суду касаційної інстанції не виконали, не вивчили, не дослідили та проігнорували вказівки касаційного суду, а також не звернули уваги на його неодноразові звернення до суду про необхідність зобов`язання відповідачів надати необхідні документи для офіційного з`ясування вказаних обставин та не надали йому можливості відповісти на них.

12. Скаржник зазначає, що у зв`язку з тим, що він, будучи начальником відділу Держземагенства України у Козелецькому районі Чернігівської області вчасно повідомив Держземагенство України про наведені ним протизаконні дії з боку ОСОБА_6 , очікував створення відповідної комісії та здійснення перевірки наведених ним фактів протизаконних дій державних службовців відділу. Не отримавши до останнього часу жодної відповіді від Держземагенства України, у тому числі, і щодо відмови у скасуванні протизаконного наказу від 6 червня 2014 року №21 «Про затвердження розподілу обов`язків між начальником відділу, заступником начальника, заступником начальника відділу - завідувачем сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області» він не міг своєчасно звернутись до суду за захистом своїх конституційних прав.

13. Вважає, що оскільки цей протизаконний наказ від 6 червня 2014 року №21 був направлений для складення протизаконних матеріалів для невиплати йому заробітної плати, то, відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України, мав би розглядатися судами першої та апеляційної інстанцій без обмеження будь-яким строком та повинен був бути визнаний протиправним.

14. У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції, розглядаючи трудовий спір, надаючи оцінку причин нібито порушення ним трудової дисципліни (у тому числі вчинення прогулу) як поважних не здійснив, хоча це мало правове значення для вирішення виниклого спору про стягнення заробітної плати, та за умови належної перевірки могло істотно вплинути на правильність рішення. А суд апеляційної інстанції на вказані недоліки не звернув уваги.

15. Нацдержслужбою України і Держземагенством України було визнано протизаконність дій спрямованих на незаконне проходження ним двомісячного стажування в ГУ Держземагенства в Чернігівській області. Але до цього часу, вказані в позовній заяві документи не визнано протизаконними і не скасовані та винні в їх підготовці та підписанні особи до відповідальності не притягнуті.

16. Суди першої та апеляційної інстанції не вивчили надані ним документи, які підтверджують обґрунтування позовних вимог, не витребували з відповідачів докази, коли він дійсно з ними був ознайомлений, які він просить в пунктах 2, 3, 4 позову визнати протиправними, дійшли до хибного рішення, що ним пропущено термін на оскарження.

17. Також скаржник посилається на невмотивованість і безпідставну відмову у відводі судді Скалозуба Ю.О.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

19. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

20. Так, за приписами пункту 8 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення), позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Отже, право на звернення є елементом судового захисту.

21. З вказаної правової норми вбачається, що особа може звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій, рішень суб`єкта владних повноважень лише в тому випадку, якщо такі дії, рішення безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

22. Тобто, особа наділена правом оскаржити до суду не будь-які дії, рішення суб`єкта владних повноважень, які, на її думку, були вчинені з порушенням вимог закону, а лише ті, що зумовлюють виникнення, зміну або припинення певних правовідносин, учасником яких є особа, яка подала адміністративний позов.

23. Згідно з частинами першою та четвертою статті 6 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

24. Як встановлено судами, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково:

- визнано протиправними дії посадових осіб відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області: Бабича О.О. - заступника начальника відділу; Грицика Д.Д. завідуючого юридичного сектору; Морисенко А.П. головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру; Бевза О.О. провідного спеціаліста; Довженок С.В. - провідного спеціаліста щодо складання актів від 9 липня 2014 року, від 10 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року про відсутність на робочому місці, так і в службових приміщеннях начальника відділу ОСОБА_1. та внесення на їх підставі даних до Табелю обліку використання робочого часу за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року (включно);

- стягнуто з відділу Державного агентства земельних ресурсів у Козелецькому районі на користь позивача заробітну плату за відпрацьований час у розмірі 116,14 грн;

- допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення із відділу з Державного агентства земельних ресурсів України у Козелецькому районі Чернігівської області на користь ОСОБА_1. заробітної плати.

В іншій частині позову відмовлено.

25. Отже, на час перегляду постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 червня 2015 року, судом апеляційної інстанції вже надавалася правова оцінка доводам позивача в частині заявлених ним вимог про стягнення на його користь середньої заробітної плати за відпрацьовані 8,1 год. за період часу з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року, щодо днів, які зазначено у Табелі використання робочого часу 1 дня - 2 год. 20 хв., 1 дня - 5 год. 30 хв. 1 дня - 6 год. суму у розмірі 116,14 грн та допущення негайного виконання судового рішення в цій частині вимог.

26. Відповідно до частини першої статті 69 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

27. Як встановлено судами, отримання позивачем середньої заробітної плати за 8,1 год. роботи в період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року у розмірі 116,14 грн підтверджується також платіжним дорученням №120 від 23 червня 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

28. З огляду на наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення середньої заробітної плати за відпрацьовані 8,1 год за період часу з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року, щодо днів, які зазначено у табелі використання робочого часу 1 дня - 2 год. 20 хв., 1 дня - 5 год. 30 хв., 1 дня - 6 год. суму у розмірі 116,14 грн та допущення негайного виконання судового рішення в цій частині вимог.

29. Доводи позивача, що судами не надано відповіді на всі його аргументи, як на підставу незаконності оскаржуваних рішень, є безпідставними з огляду на наступне.

30. В контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

31. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що більшість аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, отримали достатню оцінку з його боку, щоби вважати оскаржувані рішення судів обґрунтованими.

32. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

33. Доводи, викладені у касаційній скарзі, наведених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до переоцінки доказів.

34. Верховний Суд не бере до уваги доводи скаржника про те, що він не мав можливості вчасно звернутися до суду, оскільки очікував створення відповідної комісії та здійснення перевірки наведених ним фактів протизаконних дій державних службовців відділу, оскільки чинне законодавство не позбавляло його можливості одночасно звернутися до суду.

35. Доводи позивача про те, що колегія суддів суду першої інстанції невмотивовано та безпідставно відмовила йому у задоволенні заяви про відвід не заслуговують на увагу, оскільки не містять жодного аргументу, який би міг поставити під сумнів таке рішення суду.

36. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.

37. Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

38. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року у справі №825/840/15-a - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіМ.В. Білак О.В. Калашнікова

О.О. Шишов