Справа № 541/877/20
Суддя: Андрущенко-Луценко С. В.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/877/20
Провадження №2-а/541/19/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарях: Непокупній Л.М., Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Зеленько Ірини Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Зеленько Ірини Василівни про скасування постанови серії БАА №226503 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.04.2020 в м. Миргороді на перехресті вулиць Гоголя-Гурамішвілі, його дружина ОСОБА_2 керуючи автомобілем проїхала регульований пішохідний перехід на зелений колір світлофора. Після чого, була зупинена інспектором СРПП Зеленько І.В. Після зупинки він пересів на місце водія, а дружина вийшла з машини як пасажир. Поліцейським він повідомив, що за кермом автомобіля була дружина, при якій були всі документи на автомобіль на стадії його митного дооформлення та постановки на реєстраційний облік на території України. Але інспектор звинуватила його в порушенні п.8.7.3.е, 2.4а,2.1 б ПДР, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора регульованого пішохідного переходу та склала постанову про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 126 КУпАП. Позивач зазначає, що не порушував правил дорожнього руху, що можуть підтвердити свідки. З цих підстав ОСОБА_1 просив скасувати постанову серії БАА №226503 від 28.04.2020 в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням його права на захист передбачене положенням ст. 268, 271 КУпАП та ст. 59 Конституції України, невідповідністю постанови ч.2,3 ст. 283 КУпАП.

Ухвалою суду від 15.05.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд з урахуванням положень ст. 286 КАС України (а.с.18).

При судовому розгляді справи позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Зеленько Ірина Василівна , суду пояснила, що перебувала на добовому чергуванні. Побачила, що 27.04.2020 року водій автомобіля Skoda Octavia допустив порушення правил дорожнього руху, а саме проїхав перехрестя вулиць Гурамішвілі-Гоголя в м. Миргороді на заборонений червоний сигнал світлофора, що стало підставою для зупинки автомобіля працівниками поліції. Було з`ясовано, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що послугувало складенню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 130 ч.1 КК України. Також водій не пред`явив на вимогу поліцейського поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів та реєстраційні документи на транспортний засіб, що стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст.ст. 122 ч.2, 126 ч.1, 126 ч.1 КУпАП. Під час розгляду нею адміністративного матеріалу, вона назвала водієві свою посаду, прізвище, роз`яснила йому його права при розгляді адміністративного матеріалу та винесла оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 не заявлялося клопотання про участь захисника при розгляді адміністративного матеріалу. В задоволенні позову просить відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений (а.с.19). Відзив на позовну заяву не направив. Відповідно до положень ст. 205 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача ГУНП в Полтавській області.

Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача Зеленько І.В. дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №226503 від 28.04.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., внаслідок порушення вимог п.8.7.3.е, 2.4а, 2.1б ПДР України (а.с.4). В якій зазначено, що до постанови додаються відеофіксація, пояснення.

В порушення вимог ст. 283 ч. 2 абз. 4 КУпАП, в постанові не міститься відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, в тому числі визначені частиною другою статті 122, 126 Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи, як доказ наявна постанова, яка є предметом оскарження та диск з відеозаписом з місця події.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП.

Згідно з положенням ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак постанова щодо якої поставлено питання про її протиправність згаданих даних не містить. Таким чином відеозапис з оптичного носія не може бути визнано належним доказом у справі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.ст. 122 ч.2, 126 ч.1, 126 ч.1 КУпАП.

Оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Така позиція викладена в постанові ВС/КАС № 524/1284/17 від 19.02.2020 і є обов`язковою для застосування судами.

Крім того відповідачем не надано доказів забезпечення права позивача на захист, як це передбачено ст. 59 Конституції України. Таким чином інспектором було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні з підпунктами «b» і «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що позивачу не було надано можливості підготувати свій захист та ефективно скористатись допомогою захисника. Відповідна правова позиція обґрунтована у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року (справа «Лучанінова проти України, заява № 16347/02, а також у справах «Корнєв і Карпенко проти України» та «Вєрєнцов проти України»).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При звернені до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп, тому судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській областіна користь ОСОБА_1 в розмірі 420 грн 40 коп.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (адреса: вул. Пушкіна,83 м. Полтава,36000), інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Зеленько Ірини Василівни (вул. Якова Усика,34 м. Миргород, 37600) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №226503 від 28 квітня 2020 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Зеленько Іриною Василівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській областіна користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко