Справа № 520/14428/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 липня 2020 р. № 520/14428/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача Нестерової М.Б.

представника відповідача Саблукова Д.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС АГРО" (вул. Іванівська, буд. 1, оф. 403,м. Харків,61058, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.10.2019 № 2, від 17.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 2.

Ухвалою суду від 28.12.2019 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 24.02.2020 продовжено строк підготовчого судового засідання на 1 місяць. Протокольною ухвалою від 22.06.2020 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити , пославшись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив позов залишити без задоволення, оскільки при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесені податкові повідомлення-рішення є законними. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів спарив документи, суд встановив наступні обставини.

Фахівцями відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача , за результатами якої складено акт від 26.09.2019 № 123/20-40-05-02-07/35071227, яким встановлено порушення вимог п.44.1 ст.44, пп.134.1.1. п.134 .1 ст.134 ПК України, що призвело до заниження прибутку за 2018 рік у сумі 4373167.00 грн. та у І півріччі 2019 на суму 13375125.00 грн.; п.188.1 з урахуванням положень п.14.1.71., п.198.1-198.3 ст.198, п.201.1, 201.7 ст.201 , п.200.1, 200.4 ст.200 ПК України, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового ) періоду за червень 2019 року у розмірі 7196031.00 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки позивачем подано заперечення за результатом розгляду яких висновки, зроблені під час проведення перевірки визнані правомірними та додатково доповнено перелік порушень доповнено п.1201.1 ст.120 ПК України.

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень рішень від 23.10.2019 № 2, № 2, № 2, № 2.

Не погодившись з зазначеними рішеннями позивач оскаржив їх в порядку визначеному ст.56 ПК України та рішенням ДПС України від 24.12.2019 № 14371/6/99-00-08-05-01 скасовано податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.10.2019 № 2, № 2, №2 в частині взаємовідносин позивача з ТОВ « Альфа та естетика», ТОВ « Компанія « Деметра», ТОВ «Гранторгсервіс», в іншій частині зазначені рішення та податкове повідомлення рішення від 22.10.2019 № 2 (яким застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 2633961.00 грн) залишені без змін.

В подальшому за результатами адміністративного оскарження податковим органом сформовані та направлені на адресу позивача податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 року :

№ 2, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2586693.75 грн., в тому числі основний платіж 2069355.00 грн., штрафні санкції 5177338.75 грн.;

№2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7212640.00 грн.

№ 2, яким встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 5267923.00 грн.;

№ 2, яким внаслідок відсутності реєстрації податкових накладних після винесення податкового повідомлення-рішення від 22.10.2019 № 2 застосовано штраф у розмірі 2633961.00 грн.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, враховуючи положення ст.78 КАС України, суд зазначає наступне.

Податкове повідомлення рішення від 17.01.2020 № 2 та № 2

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 п.134.1ст.134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи слідує, що між позивачем - ТОВ «КАІС АГРО» (покупець) та ТОВ «КСД Агрогруп» (постачальник) було укладено договір поставки від 17.08.2018 №1708КС, згідно з яким постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити на умовах даного договору (п. 1.1 договору) пшеницю, врожаю 2018 року, асортимент (класність) Товару визначається згідно з Додатками до цього Договору (п. 1.2 договору).

Базис поставки: EXW (франко-елеватор) відповідно до Інкотермс 2010, найменування та місцезнаходження елеватора визначаються згідно з Додатками до цього Договору (п. 3.1 договору). Товар за цим Договором вважається поставленим з моменту підписання Сторонами видаткових накладних (п. 3.3 договору). Оплата за Товар вважається здійсненою з моменту списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п. 5.2 договору).

Згідно з Додатком № 1 від 17.08.2018 до договору поставки №1708КС від 17.08.2018 ТОВ «КСД Агрогруп» зобов`язується поставити і передати у власність ТОВ КАІС АГРО наступний Товар: пшениця 5,6 класу, врожаю 2018 року в кількості 2800 тон +/- 10% за ціною 4750грн. без ПДВ, 5700 грн. разом з ПДВ; загальна вартість Товару за цим Додатком складає: 13 300 000,00 грн. без ПДВ, ПДВ - 2 660 000,00 грн., разом з ПДВ -15 960 000,00 грн. +/- 10%; строк поставки Товару: до 23.08.2018 р. включно; базис поставки: EXW (франко-елеватор) - ТОВ Українська Елеваторна Компанія Михайлівський зерносклад, 72013 Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1, відповідно до Інкотермс 2010; Товар повинен відповідати вимогам ДСТУ 3768:2010 Пшениця. Технічні умови.

Згідно з Додатком № 2 від 12.09.2018р. до договору поставки №1708КС від 17.08.2018р. ТОВ «КСД Агрогруп» зобов`язується поставити і передати у власність ТОВ КАІС АГРО наступний Товар: пшениця 5,6 класу, врожаю 2018 року в кількості 425 тонн +/- 10% за ціною 4729,20 грн. без ПДВ, 5575,04 грн. разом з ПДВ; загальна вартість Товару за цим Додатком складає: 2 009 910,00 грн. без ПДВ, ПДВ„- 401 982,00 грн., разом з ПДВ -2 411 892,00 грн. +/- 10%; строк поставки Товару: до 28.09.2018 р. включно; базис поставки: EXW (франко-елеватор) - ТОВ Українська Елеваторна Компанія Михайлівський зерносклад, 72013 Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1, відповідно до Інкотермс 2010; Товар повинен відповідати вимогам ДСТУ 3768:2010 Пшениця. Технічні умови.

На виконання Договору поставки №1708КС від 17.08.2018р. ТОВ «КСД АГРОГРУП» поставлено на користь ТОВ КАІС АГРО товар (пшеницю) на базисі поставки EXW (франко-елеватор) - ТОВ «Українська Елеваторна Компанія Михайлівський зерносклад» відповідно до Інкотермс 2010, у період 08.2018 - 20.09.2018 на загальну суму 18375365.13 грн., в т.ч. 3062560.85 грн. ПДВ, що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, картками аналізу зерна.

На момент поставки 20.08.2018 року товар (800 тонн пшениці 6 класу) перебував на зберіганні у професійного зберігача на зерновому складі ТОВ «Українська елеваторна компанія» за адресою: 72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1, яким здійснено переоформлення права власності на зерно без його переміщення з території зернового складу за вказаною адресою, що підтверджується Актом приймання-передачі № 6 від 20.08.2018, укладеним між ТОВ «КСД Агрогруп» , ТОВ «КАІС АГРО» , ТОВ «Українська елеваторна компанія» , згідно з яким від ТОВ «КСД Агрогруп» до ТОВ «КАІС АГРО» перейшло право власності і право розпоряджатися Товаром: пшеницею 6 класу 2018 року врожаю в кількості 800 (вісімсот) тонн на підставі складської квитанції АЦ №863249 від 20.08.18р., виданої зерновим складом ТОВ «Українська елеваторна компанія», якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Українська елеваторна компанія» за зазначеною адресою (72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1) прийняв на зберігання від ТОВ «КАІС АГРО» на підставі договору складського зберігання від 17.08.2018 №23 пшеницю м`яку (6 класу) 2018 року врожаю фізичною і заліковою вагою 800 000 кг з показниками якості, засвідченими аналізною карткою №7 від 20.08.2018, виданою ВТЛ Михайлівський зерносклад ТОВ « Укрелко», для знеособленого зберігання.

Також, на момент поставки 23.08.2018 року товар (пшениця 6 класу в кількості 1 650 тонн і пшениця 5 класу в кількості 350 тонн) перебував на зберіганні у професійного зберігача на зерновому складі ТОВ «Українська елеваторна компанія» за адресою: 72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1, яким здійснено переоформлення права власності на зерно без його переміщення з території зернового складу за вказаною адресою, що підтверджується: актом приймання-передачі № 9 від 23.08.2018, укладеним між ТОВ «КСД Агрогруп» , ТОВ «КАІС АГРО» , ТОВ «Українська елеваторна компанія2 , згідно з яким від ТОВ «КСД Агрогруп» до ТОВ «КАІС АГРО» перейшло право власності і право розпоряджатися Товаром: пшеницею 5 класу 2018 року врожаю в кількості 350 тонн на підставі складської квитанції АЦ №863272 від 23.08.18р., виданої зерновим складом ТОВ «Українська елеваторна компанія», якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Українська елеваторна компанія» за зазначеною адресою (72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1) прийняв на зберігання від ТОВ «КАІС АГРО» на підставі договору складського зберігання від 17.08.2018 №23 пшеницю м`яку (5 класу) 2018 року врожаю фізичною і заліковою вагою 350 000 кг з показниками якості, засвідченими аналізною карткою №9 від 23.08.2018, виданою ВТЛ Михайлівський зерносклад ТОВ «Укрелко2, для знеособленого зберігання; актом приймання-передачі № 8 від 23.08.2018, укладеним між ТОВ «КСД Агрогруп» , ТОВ «КАІС АГРО» , ТОВ «Українська елеваторна компанія» , згідно з яким від ТОВ «КСД Агрогруп» до ТОВ «КАІС АГРО» перейшло право власності і право розпоряджатися Товаром: пшеницею 6 класу 2018 року врожаю в кількості 1 650 тонн на підставі складської квитанції АЦ №863271 від 23.08.18р., виданої зерновим складом ТОВ «Українська елеваторна компанія», якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Українська елеваторна компанія» за зазначеною адресою (72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1) прийняв на зберігання від ТОВ «КАІС АГРО» на підставі договору складського зберігання від 17.08.2018 №23 пшеницю м`яку (6 класу) 2018 року врожаю фізичною і заліковою вагою 1 650 000 кг з показниками якості, засвідченими аналізною карткою №10 від 23.08.2018, виданою ВТЛ Михайлівський зерносклад ТОВ «Укрелко», для знеособленого зберігання.

На момент поставки 20.09.2018 року товар (пшениця 6 класу в загальній кількості 77,767 тон і пшениця 5 класу в загальній кількості 347,845 тонн) перебував на зберіганні у професійного зберігача на зерновому складі ТОВ «Українська елеваторна компанія» за адресою: 72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1, яким здійснено переоформлення права власності на зерно без його переміщення з території зернового складу за вказаною адресою, що підтверджується: актом приймання-передачі № 15 від 20.09.2018, укладеним між ТОВ «КСД Агрогруп» , ТОВ «КАІС АГРО» , ТОВ «Українська елеваторна компанія» , згідно з яким від ТОВ «КСД Агрогруп» до ТОВ «КАІС АГРО» перейшло право власності і право розпоряджатися Товаром: пшеницею 6 класу 2018 року врожаю в кількості 77,767 тон на підставі складської квитанції АЦ №863305, виданої зерновим складом ТОВ «Українська елеваторна компанія» 20.09.2018, якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Українська елеваторна компанія`за зазначеною адресою (72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1) прийняв на зберігання від ТОВ «КАІС АГРО» на підставі договору складського зберігання від 17.08.2018 №23 пшеницю м`яку (6 класу) 2018 року врожаю фізичною і заліковою вагою 77767 кг з показниками якості, засвідченими аналізною карткою №15 від 20.09.2018, виданою ВТЛ Михайлівський зерносклад ТОВ «Укрелко», для знеособленого зберігання; актом приймання-передачі № 14 від 20.09.2018, укладеним між ТОВ «КСД Агрогруп», ТОВ «КАІС АГРО» , ТОВ «Українська елеваторна компанія», згідно з яким від ТОВ «КСД Агрогруп» до ТОВ «КАІС АГРО» перейшло право власності і право розпоряджатися Товаром: пшеницею 5 класу 2018 року врожаю в кількості 347,845 тон на підставі складської квитанції АЦ №863304, виданої зерновим складом ТОВ «Українська елеваторна компанія» 20.09.2018р., якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ Українська елеваторна компанія за зазначеною адресою (72013, Запорізька обл., Михайлівський р-н, смт. Пришиб, вул. Елеваторна, буд. 1) прийняв на зберігання від ТОВ КАІС АГРО на підставі договору складського зберігання від 17.08.2018 №23 пшеницю м`яку (5 класу) 2018 року врожаю фізичною і заліковою вагою 347845 кг з показниками якості, засвідченими аналізною карткою №14 від 20.09.2018, виданою ВТЛ Михайлівський зерносклад ТОВ «Укрелко», для знеособленого зберігання.

Оплата за поставлений у серпні-вересні 2018 року товар за вказаним договором поставки №1708КС від 17.08.2018р. підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до бухгалтерського обліку по балансовому рахунку № 631 « Розрахунки з вітчизняними постачальниками по взаємовідносинам з вказаним контрагентом кредиторська за поставлені товари відсутня

Також суд зазначає, що податкові накладні, виписані ТОВ «КСД Агрогруп» на ім`я ТОВ «КАІС АГРО», оформлені і зареєстровані в ЄРПН з дотриманням встановлених вимог та не мають недоліків.

Зберігання поставленого товару здійснювалось на зерновому складі (ТОВ«Українська елеваторна компанія») на підставі договору складського зберігання зерна від 17.08.2018 № 23 згідно з складськими документами, зареєстрованими в Єдиному реєстрі складських документів на зерно, що не спростовано податковим органом. При цьому зберігач за договором зберігання здійснює навантажувальні роботи при відвантаженні зерна в транспортні засоби, про що зазначається в актах виконаних робіт, підписаних поклажодавцем і зберігачем. Також при відвантаженні зерна зі зберігання на вимогу поклажодавця зерновий склад підписує відповідні товарно-транспортні документи, що підтверджують фактичне переміщення зерна при видачі його зі зберігання і відвантаженні у подані транспортні засоби.

В подальшому вищевказаний товар позивачем використано у власній господарській діяльності, а саме позивачем придбане у ТОВ «КСД АГРОПРОДУКТ» зерно реалізовано на адресу Optimont Investments LTD згідно з контрактом № KS-OP-01W від 09.08.2018 року та додатковими угодами до нього №1, №5, №10; Cofco Resources S.A згідно з контрактами №577574 від 22.08.2018, №582554 від 28.12.2018, №582377 від 20.12.2018 р. з додатковою угодою №1 від 04.01.2019 року, що підтверджується митними деклараціями.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені первинні та складські-документи позивача - ТОВ « КАІС АГРО» щодо придбання товару у ТОВ «КСД Агрогруп», зберігання товару та його подальшої реалізації, підтверджують реальність господарських операцій, здійснених між ТОВ «КСД Агрогруп» і ТОВ «КАІС АГРО» щодо поставки зерна.

Щодо посилань податкового органу на податкову інформацію, щодо контрагента позивача суд зазначає, що ПК України не ставить право платника на формування показників податку на прибуток в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагент позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак вони є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником.

Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Згідно до ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі дослідження матеріалів справи суд прийшов до висновку, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог, натомість - суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, обґрунтованість висновків щодо наявності в діях позивача складу податкового правопорушення, покладених в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та відповідність таких рішень вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України - не доведена та не підтверджена належними доказами, тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 № 2, від 22.10.2019 № 2 та від 17.01.2020 № 2, суд зазначає наступне.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що до складу вартості зерна не віднесено вартість транспортно-заготівельних витрат в частині вантажно-розвантажувальних робіт, транспортування запасів до місця їх використання, а також витрати, пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану , в якому вони придатні для використання у запланованих цілях: витрати на зберігання зерна та його доробку.

Із досліджених в судовому засіданні додатків до акту перевірки 5.1-5.4 встановлено , що до складу собівартості відповідачем віднесено перевезення до порту при реалізації товару у сумі 66275381.63 грн.; перевезення з місця зберігання до місця зберігання у сумі 336757.30 грн., послуги зберігання 20880.00 грн., сума компенсації витрат з понаднормативного використання рухомого складу-5338.40 грн., оренда вагонів -212666.67 грн., послуги елеватора по навантаженню товарів на залізничний транспорт 24227730.00 грн.

Вказані витрати підприємства відображено не на б/р 281 « товари на складі» , а в складі б/р 93 «витрати на збут», чим зменшено достовірну вартість придбаних товарів і, як наслідок, реалізацію нижче фактичної ціни: перевищення ціни придбання над ціною продажу за 2018 рік у сумі 11045040.00 грн., перевищення собівартості на вартістю продажу у 2019 на суму 15294570.00 грн.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (надалі - П(С)БО-16), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.00 за №27/4248.

Пунктами 10, 11 П(С)БО-16 передбачено, що собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси". Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до пункту 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" (надалі - П(С)БО-9), затвердженогонаказом Міністерства фінансів України від 20.10.99 №246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2.11.99 за №751/4044, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка, зокрема, включає транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів); інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів.

Відповідно до пункту 19 П(С)БО-16 витрати на збут включають витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів); витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарі , робіт, послуг.

Із досліджених в судовому засіданні додатків до акту перевірки 5.1-5.4 встановлено , що до складу собівартості відповідачем віднесено перевезення до порту при реалізації товару у сумі 66275381.63 грн.; перевезення з місця зберігання до місця зберігання у сумі 336757.30 грн., послуги зберігання 20880.00 грн., сума компенсації витрат з понаднормативного використання рухомого складу05338.40 грн., оренда вагонів -212666.67 грн., послуги елеватора по навантаженню товарів на залізничний транспорт 24227730.00 грн.

Враховуючи викладені вище приписи П(С)БО та беручи до уваги ту обставину, що в бухгалтерському обліку запаси відображаються на дату визнання їх активами, які контролюються підприємством в результаті минули подій, використання яких призведе до отримання економічних вигод (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»), суд приходить до висновку, що транспортно-заготівельні витрати та витрати , пов`язані із доведенням запасів до придатного до використання стану включаються до собівартості запасів, якщо вони понесені під час придбання запасів, тобто до моменту визнання останніх активами, тоді як вартість послуг елеватора по зберіганню повноцінного запасу насіння, яке знезаражене, очищене, тощо відповідно до вимог законодавчих операцій з насінням, а також витрати із транспортування та передпродажною підготовкою є витратами на збут.

Відповідно вказані в акті суми коштів правомірно віднесені підприємством до складу витрат на збут, оскільки вказані витрати понесені підприємством в процесу реалізації (збуту) товарів.

Відповідно до положень п.187.1 пст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Операції, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, визначені у ст.195 ПК України, в тому числі операції з вивезення товарів за межі України у митному режимі експорту.

Датою виникнення податкових зобов`язань в разі експорту товару є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства (п.187.1 ст.187 ПК України)

Відповідно до п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.2015 № 1307 у разі постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до ст.188, 189 ПК України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг (зокрема, якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання / звичайна ціна / балансова (залишкова) вартість перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання), постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг. У податковій накладній (в тому числі зведеній), яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 8 цього Порядку (15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до ст.188,189 ПК України, над фактичною ціною постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для зазначення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані.

Отже, у разі здійснення операції з експорту товару за ціною нижче ціни придбання такого товару, різниця між вартістю експортованих ТМЦ та ціною придбання таких товарів не формує вартості експортованого товару та відповідно не є експортною операцією, не оподатковується за нульовою ставкою, а оподатковується за ставкою 20 відсотків.

Відповідно до пункту 1201.2 статті 1201 розділу II ПКУ відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Відсутність реєстрації в ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Оскільки судовим розглядом встановлено відсутність реалізації позивачем товарів за ціною нижче собівартості та відповідно відсутності завищення суми від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 5267923.00 грн., суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку податкового органу про порушення позивачем вимог ст.201 КАС України та застосування штрафних санкцій на підставі ст.1201 ПК України

Згідно до ч.1 та ч. 2 ст.77 КАС України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі дослідження матеріалів справи суд прийшов до висновку, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог, натомість - суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, обґрунтованість висновків щодо наявності в діях позивача складу податкового правопорушення, покладених в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та відповідність таких рішень вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України - не доведена та не підтверджена належними доказами, тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,

вирішив

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.10.2019 № 2, від 17.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 2.

Стягнути на користь ТОВ " КАІС-АГРО" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.00 грн.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Строки оскарження, визначені у рішенні суду обчислюються з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України.

У повному обсязі рішення виготовлено 17.07.2020

Суддя Зоркіна Ю.В.