Справа № 640/12010/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року м. Київ № 640/12010/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСК» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування розпорядження,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРСК" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати Розпорядження №852 від 14.05.2019 року «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСК".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно складено Розпорядження №852 від 14.05.2019 року, оскільки порушень товариством допущено не було.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

14.08.2019 року представник відповідача надіслав письмовий відзив на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволені позову, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2019 року до відповідача надійшла скарга від ОСОБА_1 на бездіяльність позивача щодо проведення виплати страхового відшкодування.

15.04.2019 року відповідачем складено Акт про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРСК" на ринку фінансових послуг №544/13-4/15, в якому зафіксовано порушення абзаців першого-третього пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо невиконання страховиком обов`язку протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

На підставі вказаного вище акта відповідач виніс розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №852 від 14.05.2019 року «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», згідно з яким Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» зобов`язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 04.06.2019 року.

Вважаючи вищезазначене розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади діяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положенням про комісію, затвердженим Указом Президента України від 23.11.2011року №1070/2011, іншими нормативно-правовими актами.

До основних завдань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг віднесено здійснення в межах її повноважень державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг і дотриманням законодавства у відповідній сфері, захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах її повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, як зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення.

Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затверджене розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20.11.2012 N 2319, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2112/22424 (далі - Положення №2319), розроблене з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг. Це Положення визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Положення №2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися в: матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Нацкомфінпослуг; звітності, що подається до Нацкомфінпослуг; повідомленнях, отриманих від органів державної влади; повідомленнях, отриманих від міжнародних організацій, іноземних органів державної влади, неурядових організацій іноземних держав; зверненнях громадян; повідомленнях, отриманих від юридичних осіб; повідомленнях, опублікованих у засобах масової інформації; матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Згідно із пунктом 1.6 розділу І розділу І Положення №2319 Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов`язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Відповідно до пункту 1.8 розділу І розділу І Положення №2319 розгляд справ про правопорушення здійснюється виключно Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень.

Згідно із підпунктом 1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення №2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Положення №2319 розгляд справ про правопорушення та застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Нацкомфінпослуг як колегіального органу.

Відповідно до пункту 1.7 розділу І розділу І Положення №2319 рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим. Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення. Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із пунктом 4.21 розділу IV Положення №2319 за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу; про закриття справи про правопорушення.

Відповідно до пункту 4.5 розділу IV Положення №2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган приймає рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, протягом 60 календарних днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення.

Отже, обов`язковою передумовою для застосування відповідачем заходу впливу є встановлення правопорушення у сфері фінансових послуг.

Відповідно до змісту ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надійшло звернення ОСОБА_1 щодо невиконання Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та порушення вимог законодавства про фінансові послуги. У зверненні порушувалось питання щодо невиплати Товариством страхового відшкодування по ДТП від 22.01.2018 року.

З метою належного розгляду питання, порушеного у зверненні, Нацкомфінпослуг надіслано вимогу (вих. від 14.03.2019 року№5026/13-8) щодо отримання від Товариства інформації та документів.

За результатами розгляду документів, наданих Товариством на вимогу Нацкомфінпослуг листами №2769/18ЦВ від 26.03.2018 року (вх. №2069/ск від 28.03.2019 року), від 03.04.2018 року №3076/18ЦВ (вх. №2299/1к від 09.04.2019 року) встановлено таке.

Між ОСОБА_2 та Товариством укладено поліс №АК/5282427 від 03.03.2017 року, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 .

22.01.2018 року трапилася подія, що має ознаки страхового випадку, а саме: ОСОБА_3 , керуючи забезпеченим ТЗ, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер.

Відповідно до вироку Васильківського місьрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року ДТП трапилася внаслідок порушення ОСОБА_5 ПДР, якого визнано винним за ч.2 ст.286 КК України.

31.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 13.11.2018 року №9359 Товариство відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування Товариство мотивувало ст.ст.9, 16, 26 Закону України «Про страхування» та тим, що відповідно до інформації, яка міститься у вироку Васильківського місьрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року, ОСОБА_3 добровільно повністю відшкодовано заподіяну шкоду. Крім того, відповідно до розписки від 13.09.2018 року ОСОБА_3 відшкодовано завдану шкоду внаслідок загибелі чоловіка у розмірі 18 000,00 доларів США. При цьому, в розписці зазначено, що відшкодована сума є повною, справедливою та законною компенсацію завданої шкоди як дружині загиблого, так і дітям.

На думку Товариства винуватцем ДТП було повністю відшкодовано завдану шкоду скаржнику, що у свою чергу, перевищує суму за полісом, у страхової компанії відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих. Також на думку Товариства сплата коштів винуватцем ДТП ОСОБА_3 коштів родині загиблого є страховою виплатою.

11.05.2019 року до Нацкомфінпослуг (вх.№2988/ск) надійшли заперечення на акт, в якому Товариство стверджує про відсутність порушення з боку останнього абз.1-3 п.36.2 ст.36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

14.05.2019 року Нацкомфінпослуг прийнято Розпорядження №852852 від 14.05.2019 року «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», згідно з яким Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» зобов`язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 04.06.2019 року.

05.06.2019 року до Нацкомфінпослуг надійшов лист Товариства (вх.№3499), з якого вбачається про неналежне виконання Розпорядження із зазначенням того, що виплату шкоди повністю відшкодовано винуватцем ДТП, при цьому страхової виплати Товариством по страховому випадку не проводилось.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-4 (далі - Закон 1961) Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Суд звертає увагу на те, що у вище згаданому запереченні на акт від 08.05.2019 року (а.с.30-34)Товариство не заперечувало той факт, що відповідно до ст.27 Закону 1961, шкода пов`язана саме із смертю потерпілого.

Згідно з п.36.2 ст. 36 Закону 1961 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або ст. 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, позивач протягом 15 днів із дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів із дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до вироку Васильківського місьрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року ДТП трапилася внаслідок порушення ОСОБА_5 ПДР, якого визнано винним за ч.2 ст.286 КК України.

Виключний перелік випадків, коли шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування визначені ст.ст.32, 37 Закону. У свою чергу, Товариством не надано відомостей, що підтверджують наявність підстав для невизнання майнових вимог ОСОБА_1 . Тому доводи представника страхової компанії суд вважає безпідставними.

Таким чином, системно проаналізувавши вище викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вище викладених норм та обставин справи вбачається, що позов Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРСК" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати Розпорядження №852 від 14.05.2019 року «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСК" є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 240, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій