Справа № 580/2028/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року справа № 580/2028/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

встановив:

11.06.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просить стягнути 27 176, 46 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 році та 448,25 грн пені за несвоєчано сплачені штрафні санкції.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що з урахуванням вимог частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» кількість осіб з інвалідністю, які б мали працювати у відповідача, згідно з нормативом складає 1 особа, проте у звітному 2019 році жодна особа з інвалідністю не працевлаштована. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 відповідач до 15 квітня 2020 року зобов`язаний був сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі половини середньої річної заробітної плати за одне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю, і не зайняте нею, що становить 27 176,46 грн. У зв`язку з простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу нарахована пеня у сумі 448,25 грн.

26.06.2020 відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив з тієї підстави, що 25.07.2019 ним був поданий до Жашківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості звіт за формою 3-ПН про попит на робочу силу (вакансії) для осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, за посадою менеджер зі збуту, що свідчить про виконання нормативу зі створення одного робочого місяця для особи з інвалідністю відповідно до нормативу. Обов`язок зі створення робочого місця для особи з інвалідністю не супроводжується обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування, відповідач проінформував центр зайнятості про створене робоче місце, тому підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Ухвалою судді від 16.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

25.07.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) (відповідач у справі) подав до Жашківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості Інформацію про попит на робочу силу (вакансії) форми №-ПН, у якому у розділі 1 «Основні дані про вакансії» зазначена посада менеджера зі збуту.

У розділі 11 «Коментарі до даних про вакансії» «Кількість осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню та можуть бути працевлаштовані», міститься помітка у графі «Інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з листом Жашківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 12.05.2020 №22.03-23/164 спеціалістами філії до кінця звітного 2019 року двічі на місяць у телефонному режимі перевірялась актуальність вказаної у формі №3-ПН вакансії. За цей період у Жашківської районної філії не перебували на обліку особи з інвалідністю з відповідною освітою або досвідом роботи, протягом 2019 року лише одна особа з інвалідністю направлялась для працевлаштування до роботодавця, яка відмовилась.

19.02.2020 відповідач подав до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік, у якому вказав середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу - 11 осіб; з них середньооблікову кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів, штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 0 осіб; середньорічну заробітну плату штатного працівника - 54352 грн; суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 0 грн.

11.03.2020 за №639/01-27 позивач направив відповідачу лист, у якому запропонував сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 27 176,37 грн за одне робоче місце, не зайняте особою з інвалідністю.

Відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача адміністративно-господарських санкцій та пені за їх несвоєчасну сплату.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року N 129 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2011 року за N 528/19266 (далі - Положення №129), є неприбутковою бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Згідно з пунктом 12 Положення №129 Фонд утворює, ліквідовує та реорганізовує територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності працівників Фонду і коштів, передбачених на утримання Фонду, за погодженням з Мінсоцполітики.

Зі змісту п. 6 Положення №129 вбачається, що Фонд відповідно до покладених на нього завдань:

1) спрямовує, координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду з питань діяльності, визначеної в положеннях про відділення, у тому числі щодо:

організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків;

збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю;

обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю;

ведення претензійно-позовної роботи в судах різних інстанцій.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів наділені повноваженнями здійснювати аналіз та перевірку правильності розрахунків у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів, а також займатися збором сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, в тому числі шляхом звернення до суду.

Законом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон № 875).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 затверджено форму звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", та Порядок подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". Відповідно до пунктів 3, 5 Порядку подання форми звітності N 3-ПН така звітність заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Форма N 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Судом встановлено, що згідно Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік, поданого відповідачем позивачу 19.02.2020, середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача у 2019 році становила 11 осіб, особи з інвалідністю у 2019 році не працювали.

Отже, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає одне робоче місце.

25.07.2019 позивач подав до Жашківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості Інформацію про попит на робочу силу (вакансії) форми №3-ПН, у якому у розділі 1 «Основні дані про вакансії» зазначена посада менеджера зі збуту.

У розділі 11 «Коментарі до даних про вакансії» «Кількість осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню та можуть бути працевлаштовані», міститься помітка у графі «Інваліди, які не досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, відповідач виконав свій обов`язок щодо створення робочого місця менеджера зі збуту для особи з інвалідністю та інформував про це Жашківську районну філію Черкаського обласного центру зайнятості, починаючи з 25.07.2019 року.

Проте доказів створення робочого місця для особи з інвалідністю за період з 01.01.2019 по 25.07.2029 відповідач не надав, а отже покладений на нього обов`язок щодо створення робочого місця для осіб з інвалідністю не виконав.

Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України (Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин).

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Отже, за умови виконання підприємством обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, своєчасного інформування центру зайнятості про наявність вакантних посад, а також за відсутності даних про відмову інваліду у прийнятті на роботу, не виникає підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Так, обов`язком підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують працю найманих осіб, є:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю;

- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.

Обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №817/650/17 та від 21.08.2018 у справі 3817/650/17.

Судом встановлено, що відповідач не вжив заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання за період з 01.01.2019 по 25.07.2019, що є підставою для притягнення його до відповідальності згідно Закону № 875.

Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік середня річна заробітна плата штатного працівника відповідача у 2019 році склала 54352,91 грн.

Адміністративно-господарські санкції за період з 01.01.2019 по 24.07.2019 складають 15 264,30 грн.

Розрахунок: 54352,91 х 50% = 27176,46 грн.

27176,46 грн : 365 дн = 74,46 грн.

74,46 грн. х 205 дн = 15 264,30 грн.

Позивач заявив позовну вимогу про стягнення пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарський санкцій за період прострочення з 16.04.2020 по 09.06.2020, всього за 55 днів прострочення.

Згідно розрахунку суми позову одноденний розмір пені за ставкою Національного банку НБУ 8% річних складає 0,03%.

Сума пені за 55 днів прострочення складає 251,86 грн. Розрахунок: 15264,30 грн. х 0,03% х 55 дн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 15 264,30 грн. адміністративно-господарських санкцій та 251,86 грн. пені за прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій.

Суд не погоджується з доводами позивача, що звіт форми №3-ПН, поданий відповідачем до Жашківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості 25.07.2019, не підтверджує створення відповідачем робочого місця для особи з інвалідністю, оскільки у графі «Наявність коментарів» розділу 1 «Основні дані про вакансію» відсутні відмітки, оскільки така відмітка про створення робочого місця для особи з інвалідністю міститься у розділі 11 «Коментарі до даних про вакансії».

Як вбачається з листа Жашківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 12.05.2020 №22.03-23/164, будь-яких заперечень щодо поданої звітності про створене робоче місце для інваліда за вказаним звітом у останньої не було, натомість здійснювався підбір на вказану вакансію саме особи з інвалідністю.

Позивач також просить врахувати думку Державної служби зайнятості, висловлену у листі від 14.09.2016 №ДЦ-01-6415/0/616, яка полягає у тому, що для виконання нормативу робочих місць роботодавець має брати активну участь у заходах, що проводить державна служба зайнятості, для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: забезпечувати для осіб з інвалідністю робочі місця з відповідною оплатою праці з врахуванням професійно-кваліфікаційного складу безробітних, зареєстрованих в державній службі зайнятості; здійснювати підбір робочого місця працівникам на підприємстві, де настала інвалідність; приймати на роботу осіб з інвалідністю, які безпосередньо звертаються до підприємств, установ, організацій за працевлаштуванням; пристосовувати робочі місця для інвалідів з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальної програми реабілітації інваліда; у разі необхідності створити спеціальні робочі місця за рахунок коштів ФСЗІ; здійснити замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю; брати участь у заходах, що організовують центри зайнятості для роботодавців з метою підбору кандидатів на роботу: ярмарках, міні-ярмарках вакансій, презентації професій, зустрічах з метою вирішення потреб та обговорення перспектив. Враховуючи зазначене, у разі подання державній службі зайнятості лише форми №3-ПН не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця - особи з інвалідністю.

Проте згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оскільки ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено вичерпний перелік обов`язків підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, які використовують найману працю, суд застосовує лише вказану норму закону, а не лист Державної служби зайнятості від 14.09.2016 №ДЦ-01-6415/0/616.

Суд також вважає необгрунтованими посилання відповідача на порушення Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, оскільки вони стосуються припису №639/01-27 від 11.03.2020 про усунення порушень законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, який не є предметом судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивач довів наявність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу створення робочих місць для осіб з інвалідністю за період з 01.01.2019 по 24.07.2019 у сумі 15 264,30 грн. та пені у сумі 251,86 грн., всього 15 516 грн 16 коп, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже судові витрати позивача зі сплати судового збору не підлягають розподілу.

Керуючись статями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18000, м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 269/105, ) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця інвалідами у 2019 році у сумі 15 264 (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят чотири) гривні 30 копійок і пені у сумі 251 (двісті п`ятдесят одна) гривня 86 копійок, всього 15 516 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень 16 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня закінчення карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України у зв`язку з епідемією коронавірусу COVID-19.

Головуючий суддя А.В. Руденко