Справа № 400/946/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/946/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Вербицької Н.В.,
судді Ступакової І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №90 від 02.08.2019 року про розмір поновленої пенсії позивача;

- зобов`язати ГУ ПФУ провести розрахунок пенсії позивача, починаючи з 16.08.2017 року у розмірі відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши коефіцієнт заробітної плати позивача, показник середньої заробітної плати за відповідні роки, з проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 16.08.2017 року, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 16.08.2017 року до їх фактичної виплати з дотриманням норм Закону про те, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідачем при призначенні (поновленні) пенсії не правильно розраховано розмір пенсії позивача.

Справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано ГУ ПФУ розрахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 10.06.2019 року до 02.08.2019 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі №400/1347/19 позов ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного УПФУ м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступником якого є ГУ ПФУ в Миколаївській області) задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення від 22.11.2018 року №131/3 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано призначити та виплачувати пенсію за віком, починаючи з 16.08.2017 року, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб які, втратили працездатність, відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання виплатити пенсію з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходу.

На виконання вказаного рішення суду відповідач призначив позивачу пенсію за віком (а не поновив її виплату, як зазначає позивач у позові) з 16.08.2017 року, про що свідчить рішення 90 від 02.08.2019 року (а.с.72).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу до 16.08.2017 року було призначено та виплачувалась пенсія матеріали справи не містять.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що середня заробітна плата в Україні визначається як середній показник заробітної плати, з якого сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії. Також суд першої інстанції виходив з того, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що нарахування втрати частини доходів належить задовольнити з дати прийняття рішення по справі 400/1347/19, а саме з 10.06.2019 року.

При вирішенні даного спору, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку.

Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду.

Пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону №1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень статті 46 Закону №1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Щодо позовних вимог про проведення розрахунку пенсії позивача з 16.08.2017 року у розмірі відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058-IV із застосуванням коефіцієнту заробітної плати позивача та показника середньої заробітної плати за відповідні роки, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що згідно наявних у справі матеріалів 16.08.2017 року позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії до УПФУ.

Таким чином, при формуванні даних для призначення пенсії позивачу орган пенсійного фонду виходив з положень діючого законодавства на той час та встановлених показників середньої заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058-IV середня заробітна плата в Україні це дохід з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відтак, для призначення позивачу пенсії з 16.08.2017 року повинна була братися середня заробітна плата за 2014, 2015, 2016 роки, про що також вірно зазначив і суд першої інстанції.

Відповідно до даних, що містяться на офіційному сайті Пенсійного фонду України, показник середньої заробітної плати за 2014 рік становить 3149,45 грн., за 2015 рік - 3661,41 грн., за 2016 рік - 4482,35 грн.. Отже, показник середньої заробітної плати на дату призначення пенсії становить 3764,40 грн. ((3149,45 + 3661,41 + 4482,35) / 3).

Виходячи з наявних матеріалів справи, при розрахунку пенсії позивача застосовано середньомісячний заробіток 134.13000 (а.с.72), а також, встановлено, що пенсія позивачу була призначена 16.08.2017 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень коефіцієнт страхового стажу складає 1,35%.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при призначенні пенсії не було допущено порушень, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про виплату позивачу компенсації втрати частини доходів та індексації, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, пенсія, на яку має право позивач, є об`єктом індексації, яка має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації. Проведення індексації пенсії та визначення її розміру в грошовому еквіваленті є повноваженнями територіального пенсійного органу, на обліку в якому знаходиться пенсіонер.

Статтею 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Відповідно до ст.4 вищезазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Частиною 2 ст.46 Закону №1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» постановою Кабінету Міністрів України за №159 від 21.02.2001 року затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Згідно з п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Слід відмітити, що при первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина з заявою про призначення йому пенсії.

Таким чином, враховуючи те, що позивач 16.08.2017 року вперше звернувся з заявою про призначення пенсії та відповідно рішенням суду від 10.06.2019 року ГУ ПФУ було зобов`язано призначити та виплатити пенсію за віком починаючи з 16.08.2017 року, колегія суддів прийшла до висновку, що виплату компенсації втрати частини доходів необхідно провести саме з дати призначення пенсії, оскільки фактично підтвердження права на отримання пенсії у особи з`явилося з моменту звернення з відповідною заявою до органу Пенсійного фонду.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції невірно встановив дату початку нарахування компенсації втрати частини доходів, а саме з дати прийняття рішення по справі 400/1347/19.

Щодо посилань апелянта на те, що його пенсія з дати призначення була меншою за мінімум, встановлений Законом, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.28 Закону №1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум становить для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум становить для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначає, що прожитковий мінімум становить для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Отже, встановлений рішенням відповідача №90 (а.с.72) з 16.08.2017 року розмір пенсій відповідає вимогам законодавства в частині розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення дати, з якої слід розраховувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розрахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 16 серпня 2017 року до 02 серпня 2019 року.»

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Ступакова І.Г.