Справа № 420/3049/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3049/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача Палиця А.В. за ордером,

представника відповідача Коротких О.М. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Адепт-Комплект» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

І. Суть спору

20 травня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємства "АДЕПТ-КОМПЛЕКТ" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просив суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 18.04.2019 року № за формою "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 4897859 гривень, в тому числі за податковим зобов`язанням 3918287 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями на 979572 гривень;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 18.04.2019 року № за формою "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 78125 гривень, в тому числі за податковим зобов`язанням 62500 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями на 15625 гривень;

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № за формою "С", яким застосовано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД на суму 329078,57 гривень;

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № за формою "Д", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 314003,82 гривень, в т.ч. 231356,98 гривень за податковими зобов`язаннями та 82646,84 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.12.2019 року № за формою "Д" яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 151688,99 гривень, в т.ч. 86436 гривень за податковими зобов`язаннями та 65252,99 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

13.09.2019 р. Одеський окружний адміністративний суд виніс рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги, а саме:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 18.04.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2 163 358,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 18.04.2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № в частині штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 43643,99 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

05.12.2019 р. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою рішення Одеського окружного адміністративного суд від 13.09.2019 р. залишив без змін.

03.04.2020 р. постаново Верховний Суд постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2019 року у справі №420/3049/19 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 18 квітня 2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 2187600,00 грн. за основним платежем та 546900,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями задовольнити.

В частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30 січня 2019 року № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86436,00 грн. за основним платежем та 21609,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями справу направити на новий розгляд.

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у періоді з 26.11.2018 по 14.12.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "АДЕПТ-КОМПЛЕКТ".

За результатами перевірки прийнято акт від 21.12.2018 року №001011/15-32-14-04/33316835.

На підставі акту перевірки від 21.12.2018 року №001011/15-32-14-04/33316835, висновки якого були скориговані відповіддю на заперечення до акту планової виїзної перевірки від 25.01.2019 року № 1443/10/15-32-14-04-10, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 року № , № , № , від 30.12.2019 року №, від 30.01.2019 року № , № та № .

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в порядку адміністративного оскарження та 18.04.2019 року отримав рішення ДФС України від 15.04.2019 року № 17504/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги, яким скарга частково задоволена, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 30.01.2019 № , № , № в частинах встановлених перевіркою порушень по взаємовідносинах із ТОВ "Південькрантранс", ТОВ "Спецбудтехніка-В", ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 скасовано, а в інших частинах зазначені податкові повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 №, №, №, №, № залишено без змін.

З урахуванням зазначеного рішення ДФС, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № та №.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 р. скасовані податкові повідомлення - рішення:

- від 18.04.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2163358,75 грн; від 18.04.2019 року № ; від 30.01.2019 року № ; -від 30.01.2019 року № ; від 30.01.2019 року № в частині штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 43643,99 грн.

Постановою від 03.04.2020 р. Верховний Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 18 квітня 2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 2187600,00 грн. за основним платежем та 546900,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями задовольнити.

Позивач вважає податкове повідомлення рішення від 30 січня 2019 року № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86436,00 грн. за основним платежем та 21609,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, протиправним та таким, що належить до скасування. Оскільки воно прийняте без урахування всіх обставин.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

(б) Позиція Відповідача

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що за результатами перевірки, складено акт від 21.12.2018 р. №001011/15-32/14-04/33316834, згідно з яким встановленні порушення позивачем податкового законодавства, а саме: встановлено не підтвердження позивачем витрат у розмірі 20037580,39 на відрядження робочих на об`єкти будівництва.

Також при проведенні перевірки встановлено, що в перевіряємий період в Звітах про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт відсутні розрахункові документи про підтвердження проживання працівників підприємств при відрядженнях.

При проведенні перевірки встановлено, що суми витрат на проживання працівників підприємства в відрядженнях за перевіряємий період було відображено в податковому розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) як суми доходів, отримані як додаткове благо з ознакою доходу « 126». Проте базу обкладення ПДФО за ставкою 18% було визначено без застосування підвищувального коефіцієнту, який установлений п.164.5 ПК України.

В порушення ПК України позивач не утримав та не перерахував податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 86436,00 грн.

Згідно з наданими документами до перевірки встановлено, що позивач в перевіряємий період надав поворотню безвідсоткову фінансову допомогу згідно з договором про надання фінансової допомоги.

ІІІ. Процедура та рух справи

21.04.2020 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв до свого провадження справу №420/3049/19 та продовжив розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

01.06.2020 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.07.2020 р.

ІІІ. Обставини, встановлені судом

Позивач зареєстрований 13.01.2005 року, взято на облік в контролюючих органах 51.01.2005 року за № 1252 та станом на 21.12.2018 року перебувало на обліку в Лиманській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП "АДЕПТ-КОМПЛЕКТ" здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).

На підставі направлень від 26.11.2018 року, виданих ГУ ДФС в Одеській області: №10590/14-04, № 10576/14-04, №10588/14-04, №10589/14-04, №10577/14-04, №10591/14-04, №10592/14-04 та №10593/14-04, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 4 квартал 2018 року, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.11.2018 року №8635 проведена планова виїзна документальна перевірка ПП "АДЕПТ-КОМПЛЕКТ" код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 130.09.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2016 по 31.09.2018, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки прийнято акт від 21.12.2018 року №001011/15-32-14-04/33316835 в якому зроблено висновок про порушення позивачем п.п.164.2.11, п.164.2, п.164.5, ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.170.9.1 ст170 ПК України грн. утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 86436,00 грн.

На підставі акту перевірки від 21.12.2018 року №001011/15-32-14-04/33316835 відповідач прийняв податкове повідомлення рішення:

-№ від 30.12.2019 р. за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 151 688,99 грн. в т.ч. 86436,00 грн. за податковим зобов`язанням та 65252,99 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.173).

13.09.2019 р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду частково скасовано № від 30.12.2019 р. в частині штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 43643,99 грн.

ІV Джерела права та висновки суду

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст. Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у ст.167 цього Кодексу.

Відповідно до пп.164.2.11 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається зокрема сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно з п. 164.5. ст. 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К= 100 : (100 -Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

При цьому, пунктом 167.1 ст.167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з п. 14.1.47 ст. 47 ПК України додаткове благо - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до ст.121 Кодексу законів про працю України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженням. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму житлового приміщення в порядку і в розмірах, встановлених законодавством.

Згідно з ст.12 Закону України «Про оплату праці» гарантії та компенсації працівникам в разі службових відряджень є мінімальними державними гарантіями.

Відповідно до п.п.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України до оподаткованого доходу не включаються витрати на відрядження, не підтвердженні документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв`язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 80 євро за кожен календарний день такого відрядження за офіційним обмінним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України, в розрахунку за кожен такий день.

Сума добових визначається в разі відрядження у межах України та країн, в`їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в`їзд), згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами.

Для підприємств недержавної форми власності чинним законодавством не встановлено верхньої межі добових, а тому такі підприємства мають право встановлювати добові витрати, в тому числі і в розмірі, що перевищує граничні норми витрат з розрахунку на добу.

Так, спірне податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2019 року ґрунтується на наступних висновках податкового органу у акті перевірки від 21.12.2018 № 001011/15-32/14-04/33316835.

При проведенні перевірки встановлено, що в перевіряємий період в Звітах про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт відсутні, розрахункові документи про підтвердження проживання працівників підприємства при відрядженнях. Загальна сума, на яку відсутні підтвердні документи становить 2187600,00 грн.

За відсутності зазначених підтвердних документів, суми коштів є для підзвітної особи оподатковуваним доходом у вигляді надміру витрачених коштів, не повернутих у встановлений строк (пп. 164.2.11 ПК, п. 4 Порядку № 841), Базу обкладення ПДФО за ставкою 18 % у цьому випадку визначають із застосуванням підвищувального коефіцієнта, який установлений п. 164.5 ПК і дорівнює 1,21951 [100: (100- 18)] (1,21951).

При проведенні перевірки встановлено, що суми витрат на проживання працівників підприємства в відрядженнях за перевіряємий період було відображено в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) як суми доходів, отримані як додаткове благо з ознакою доходу " 126". Проте базу обкладення ПДФО за ставкою 18 % було визначено без застосування підвищувального коефіцієнта, який установлений п. 164.5 Податкового кодексу України.

В порушення п.п.164.2.11, п. 164.2, п.164.5 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.170.9.1 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 86436,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення п. 51.1 статті 51, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ).

Вирішуючи питання щодо правомірності вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

З метою врегулювання питання щодо встановлення розміру добових і доплати до граничних норм добових витрат у зв`язку зі службовими відрядженнями, підприємством 29.04.2016 року видано наказ № 25-о/р (копія додається) щодо встановлення доплати до граничних норм добових (витрат на відрядження) по Україні на період з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 100 грн. за добу.

Доплата до граничних норм добових здійснювалася на підставі зазначеного наказу, наказів про відрядження та звітів працівників про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, що спростовує твердження відповідача про відсутність підтверджуючих та розрахункових документів, тим більше, що перевірка правильності відображення добових витрат, які не входять до бази оподаткування ПДФО, так і понаднормових добових витрат, які включаються до бази оподаткування ПДФО здійснювалася на підставі одних і тих же документів.

Відповідач в акті перевірки не заперечує тієї обставини, що позивач при виплаті суми доплати до розміру добових понад встановлені норми включив їх до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку як додаткове благо та утримав з відповідних сум податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18 % та військовий збір за ставкою 1,5 %.

Проте, як слідує з акту перевірки, відповідач вважає, що наднормативні добові є сумою надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження, які підлягають оподаткуванню ПДФО на підставі п.п. 164.2.11 п. 164.2. ст. 164 ПК України із застосуванням натурального коефіцієнта.

Однак, відповідач не взяв до уваги що сума наднормативних добових витрат не є доходом у не грошовій формі, не є сумою надміру витрачених коштів, що отримані на відрядження або під звіт та не є сумою, що не повернена в установлені п.п. 170.9.2 - 170.9.3 ПК України строки.

Суму добових витрат визначає керівник підприємства, і ця сума не підлягає поверненню працівником, а тому не може вважатися ні сумою надміру витрачених коштів, ні сумою не повернутою у строк, а тим більше не може вважатися доходом, який отримано підзвітною особою у не грошовій формі.

Крім того, за період, що перевірявся, з боку відповідача не було встановлено фактів надмірного витрачання отриманих під звіт коштів, чи не повернення коштів підзвітними особами у встановлені законодавством строки, бо ці витрати (додаткові блага) працівникам не були видані авансом, а компенсувалися після надання ними та узгодження адміністрацією підприємства звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Відповідно до вимог Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49 позивач правомірно відобразив суму наднормативних добових витрат в податковому розрахунку за ф. 1ДФ під ознакою « 126» (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що безпідставним є твердження відповідача, що сума збільшення розміру добових витрат на відрядження понад встановлені норми має відображається в податковому розрахунку за ф. 1ДФ під ознакою « 118», адже в податковому розрахунку за ф. 1ДФ під ознакою « 118» відображається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 розділу IV Кодексу (підпункт 164.2.11 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

За відсутності правових підстав для донарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, застосування штрафної санкції також є безпідставним.

Таким чином, суд робить висновок, що у відповідача були відсутні правові підстави для донарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафної санкції, а також враховуючи той факт, що податкове повідомлення - рішення винесене датою, яка ще не настала, податкове повідомлення - рішення від 30.12.2019 року №, є протиправним та таким, що належить до скасування.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 77 КАС України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Таким чином, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішеня Головного управління ДФС в Одеській області від 30.12.2019 р. №, за формою «Д» в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86436,00 грн. за основним платежем та 21609,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач- Приватне підприємство «Адепт-Комплект» адреса:67500, Одеська обл., Лиманський р-н, смт. Доброслав, вул. Першотравнева,56, к.16 .

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5; .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 16 липня 2020 року.

Суддя О.Я. Бойко

.