Справа № 826/15582/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 826/15582/15

адміністративне провадження № К/9901/40357/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» до Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» про скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2016 (суддя - Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 (головуючий суддя - Мамчур Я.С., судді: Желтобрюх І.Л., Шостак О.О.) у справі №826/15582/15.

встановив:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «Сантрейд» (далі - ДП з ІІ «Сантрейд») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2016 з позовом, в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс) від 03.04.2015 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статті 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено правомірність формування податкового кредиту за оспорюваними господарськими операціями з ТОВ «Південь Агросвіт» та ТОВ «Грейн-сервіс-ГР» з огляду на порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, відсутність у них необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг від спірних постачальників.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ДП з ІІ «Сантрейд» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ДП з ІІ «Сантрейд» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.03.2015 № 338/28-10-37-20/25394566, в якому відображено висновок про порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, з огляду на непідтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання з придбання товарно-матеріальних цінностей (сої) у ТОВ «Південь Агросвіт» та ТОВ «Стандарт Україна», а також послуг для надання сертифікатів і свідоцтв на зернові та олійні вантажі у ТОВ «Грейн-сервіс-ГР».

На підставі висновків названого акту перевірки, відповідачем 03.04.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 71 629, 00 грн. та податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 013 304, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що господарські операції по придбанню позивачем товарно-матеріальних цінностей та послуг у спірних контрагентів є реальними, фактично відбулися, придбані товари використано у власній господарській діяльності, у зв`язку з чим прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є неправомірним.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Судами також встановлено, що між ДП з ІІ «Сантрейд» з однієї сторони, та ТОВ «Південь Агросвіт», з іншої сторони, укладено договір поставки № 60007189 від 27.11.2014, відповідно до умов якого ТОВ «Південь Агросвіт» зобов`язувалося продати позивачеві сою врожаю 2014 року з поставкою продукції автомобільним транспортом в Миколаївський морський торговельний порт (Парк «Рудний», ТОВ «Грінтур-Екс» на умовах СРТ («доставлено до», відповідно до правил Інкотермс 2010), власним автомобільним транспортом, а позивач зобов`язувався такий товар прийняти та оплатити.

Виконання зазначеного договору підтверджується видатковою накладною, податковою накладною, рахунком-фактурою № 26 від 27.11.2014.

Відповідно до зазначених документів позивачем було придбано у ТОВ «Південь Агросвіт» 64,66 тон сої на загальну суму 404124,74 грн., в тому числі ПДВ 67354,12 грн. Транспортування сої до пункту поставки Миколаївський МТП підтверджується товарно-транспортними накладними; оплата товару позивачем підтверджується платіжним дорученням № 20051268 від 28.11.2014.

На підтвердження руху сої у перевіряємий період у Миколаївському морському торговельному порту позивачем надано оборотну відомість №621 від 18.09.2015.

Товар, що прибував в порт, приймався ТОВ «Грінтур-Екс» - експедитором позивача у Миколаївському морському торговельному порту, де він перевірявся по кількості, якості та відправлявся на зберігання на склад ТОВ «Грінтур-Екс» відповідно до договору №10/06-1-2014 від 10.06.2014. Виконання вказаного договору підтверджується актом надання послуг № 373 від 07.12.2014, рахунком на оплату №369 від 07.12.2014. Також на підтвердження прийняття відповідних партій товару на зберігання була оформлена складська квитанція № 103709 від 28.11.2014.

До складської квитанції позивач надав копії реєстрів прибуткових документів за формою 3ХС-5 та за формою 3ХС-4. Вказані документи підтверджують прийняття товарів ТОВ «Грінтур-Екс» для позивача у Миколаївському морському торговельному порту від контрагента ТОВ «Південь Агросвіт».

Оформлення митних декларацій для експорту сої здійснювало ТОВ «Табро», що підтверджуться наданими у матеріали справи договором транспортно-експедиторського та митно-брокерського обслуговування № ТБО_27_06_14 від 27.06.2014, актом наданих послуг № 768 від 10.12.2014, рахунком на сплату № 768 від 08.12.2014.

Придбана соя в подальшому була експортована позивачем компанії Bunge SA, Швейцарія. Зазначене підтверджується контрактом №Р111905/698226 від 18.09.2014, вантажно-митною декларацією №504050000/2014/106712 від 15.12.2014, коносаментом B/L 1 від 07.12.2014, фітосанітарним сертифікатом №75/14-032/ВХ-081737 від 07.12.2014 на партію зернових, що експортуються. Зазначений сертифікат стосується обсягу сої, завантаженої на вказане у ВМД та коносаменті судно та експортованої позивачем, в числі якої була і соя, закуплена у ТОВ «Південь Агросвіт».

На підтвердження того, що надані позивачем в матеріали справи документи щодо експорту товару стосуються саме придбаної у ТОВ «Південь Агросвіт» сільськогосподарської продукції, позивач надав копію здавального акту на судно №89 від 07.12.2014, який містить перелік товарно-транспортних накладних з вказівкою на обсяги поставленого зерна, з якого сформовані експортні партії, завантажені на судна. Здавальний акт містить вказівку на назву судна, на яке завантажено це зерно. Наданий позивачем здавальний акт містить, в числі інших, посилання саме на ті товарно-транспортні накладні, за якими позивач отримав продукцію від спірних контрагентів.

Факт отримання позивачем грошових коштів за експортним контрактом підтверджується довідкою ПАТ «Сітібанк» №150971/0401-1 від 14.04.2015, копія якої була залучена до матеріалів справи.

Також, між позивачем з однієї сторони, та ТОВ «Стандарт Україна», з іншої сторони, укладено договір поставки № 60006839 від 25.11.2014.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Стандарт Україна» зобов`язувалося продати позивачеві сою врожаю 2014 року на умовах поставки EXW (франко-елеватор... назва місця). Тобто продавець надав у розпорядження покупця товар в узгодженому місці - на елеваторі ТОВ «Стандарт Україна», с. Васильківка, Васильківський р-н, Дніпропетровська обл.

Виконання зазначеного договору підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактурами, відповідно до яких позивачем було придбано у ТОВ «Стандарт Україна» 1513,569 тон сої на загальну суму 9081414,00 грн., в тому числі ПДВ 1513569,00 грн.

Зерновий склад ТОВ «Стандарт Україна» прийняв на зберігання насіння соняшника від позивача на підставі договору складського зберігання №1 від 18.06.2014, що підтверджується актами приймання-передачі зерна за договором зберігання, актами прийому-передавання виконаних робіт, рахунками, розрахунками вартості послуг зі зберігання, погашеними складськими квитанціями.

Прийняття елеватором на зберігання та вибуття партій товару у відповідні дати та у відповідних обсягах (за методом ФІФО) прослідковується також з оборотної відомості по руху насіння соняшника, що належить ДПзІІ «Сантрейд» на елеваторі ТОВ «Стандарт Україна».

Насіння соняшникове, придбане у ТОВ «Стандарт Україна», у грудні 2014 року було перевезене з зернового складу на Дніпропетровський олійно-екстракційний завод. З цією метою позивачем були використані послуги ПП « ОСОБА_1 », що підтверджується договором перевезення, актами надання послуг, рахунками, реєстрами товарно-транспортних накладних.

В подальшому насіння соняшникове у грудні 2014 року було перероблене на Дніпропетровському олійно-екстракційному заводі на олію, що підтверджується наявними в матеріалах справи договором про переробку сировини, актом приймання соняшника для подальшої переробки, актом про надання послуг з екстракції, актом приймання-передачі готової продукції.

Після переробки соняшника виготовлена олія була перевезена залізничним транспортом перевізником ТОВ «Теп Транско» для експедитора позивача в м. Миколаєві (залізничний) ТОВ «Юнікорн Мерітайм», що підтверджується договором позивача з ТОВ «Теп-Транско», актами виконання робіт, рахунками-фактурами, залізничними накладними.

Також встановлено, що ТОВ «Юнікорн Мерітайм» надавало послуги з декларування та митного оформлення предметів, які переміщуються через митний кордон України, що підтверджується договором про надання послуг з декларування та митного оформлення предметів, які переміщуються через митний кордон України, актами виконання робіт.

Олія, перероблена з насіння соняшника, була в подальшому експортована позивачем компанії Bunge Handelsgesellschaft MBH, Германія. Зазначене підтверджується контрактом № 60006932 від 25.11.2014, вантажно-митною декларацією, коносаментом, факт отримання позивачем грошових коштів за експортним контрактом підтверджується довідкою ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Контрагент позивача ТОВ «Стандарт Україна» був залучений судом першої інстанції до розгляду справи у якості третьої особи без заявлення самостійних вимог на стороні позивача, представник якого надав відповідні пояснення, а також документальне підтвердження здійснення господарських операцій з позивачем.

Крім того, між позивачем з однієї сторони, та ТОВ «Грейн-сервіс-ГР», з іншої сторони, укладено договір № ВК-СН/14 від 24.04.2014, за яким ТОВ «Грейн-сервіс -ГР» зобов`язується надавати комплекс послуг для надання сертифікатів і свідоцтв на зернові та олійні вантажі.

Фактичне надання послуг підтверджується актами здачі-приймання робіт (наданих послуг), рахунками, актами приймання-передачі ветеринарних свідоцтв/карантинних сертифікатів, податковими накладними, платіжними дорученнями.

Також матеріали справи містять копії податкових декларацій ТОВ «Грейн-Сервіс-Гр» з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2014 року з додатками 1 та 5, які підтверджують декларування цим контрагентом податкових зобов`язань в тому числі і по операціям з позивачем. Сплата ТОВ «Грейн-Сервіс-Гр» сум податку на додану вартість до бюджету підтверджується платіжними дорученнями, які також наявні в матеріалах справи.

Оцінивши подані платником докази на підтвердження виконання спірних господарських операцій за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ДП з ІІ «Сантрейд» розглядуваної операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних угод позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Судами попередніх інстанцій враховано те, що інформація щодо контрагента ТОВ «Стандарт Україна» та перелік операцій, за якими встановлені порушення, відсутні як в акті перевірки, так і в запереченнях на позовну заяву. Відповідач посилається на інший акт перевірки позивача за листопад 2014 року від 20.02.2015 № 218/28-10-37-20/25394566, відповідно до якого не визнано право позивача на формування податкового кредиту за листопад 2014 року за операціями з контрагентом ТОВ «Стандарт Україна».

При цьому, відповідно до змісту акту перевірки від 20.02.2015 № 218/28-10-37-20/25394566, висновки відповідача щодо нереальності операцій позивача з його контрагентом ТОВ «Стандарт Україна» базувалися на інформації акту камеральної перевірки його контрагента ТОВ «Аграрна компанія «АКР» № 4585/18-19-15-02/32602455 від 19.11.2014 та інформації щодо винесення рішення від 20.11.2014 № 183/60863 про виключення ТОВ «АКР» з реєстру суб`єктів спеціального режиму оподаткування з 01.09.2014.

Однак, твердження відповідача про те, що контрагент ТОВ «Стандарт Україна» придбав сільськогосподарську продукцію не у товаровиробника сільськогосподарської продукції - ТОВ «Аграрна компанія АКР» - не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Крім того, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 р. та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 р. по справі № 818/3651/14 встановлено наявність у контрагента ТОВ «Стандарт Україна» - ТОВ «Аграрна компанія АКР» земель сільськогосподарського призначення, а також проведення останнім діяльності, пов`язаної з постачання вироблених ним сільськогосподарських товарів. Також суди скасували рішення від 20.11.2014 № 183/60863 про виключення ТОВ «АКР» з реєстру суб`єктів спеціального режиму оподаткування з 01.09.2014. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 09.06.2015 відмовив податковому органу у відкритті касаційного провадження.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо постачальників позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, правомірно не взято до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни в тому числі тими, які не були безпосередніми постачальниками товару, та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставки, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами Міжрегіонального ГУ ДФС - Центральний офіс під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснено позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 у справі №826/15582/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Т.М. Шипуліна