Справа № 240/1567/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/1567/20

категорія 102080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним висновку та зобов`язання внести зміни до актового запису,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним висновок Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 05.09.2019 про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року;

- зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме виправити дату народження нареченої з " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та місце народження нареченої з "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха" на "Російська Федерація, Камчатська область, Карагінський район, с. Набережний".

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 вказала, що в серпні 2019 року вона звернулась до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою, в якій просила внести виправлення в актовий запис про укладення шлюбу №564 від 30 квітня 1983 року, а саме в графі дата народження нареченої вказати " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а в графі місце народження нареченої - "Російська Федерація, Камчатська область, Карагінський район, с. Набережний", оскільки на даний час там помилково зазначено дату народження нареченої - " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та місце народження - "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха". Однак, відповідач відмовив їй у внесенні змін до вищезазначеного актового запису, посилаючись при цьому на те, що в актовому записі про її народження №41 від 15.12.1959, який є первинним документом що підтверджує факт народження особи, зазначена дата народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а підтвердити вірну назву населеного пункту, де народилась позивач, актовим записом про її народження неможливо через відсутність таких даних у такому актовому записі. Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 25 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

10 квітня 2020 року до відділу документального забезпечення суду на виконання вимог ухвали від 25.02.2020 надійшла уточнена позовна заява з усуненими недоліками.

Ухвалою від 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі №240/1567/20 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

24 квітня 2020 року судом було винесено ухвалу, якою витребувано у Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) належним чином завірену копію актового запису від 15.12.1959 №41 про народження ОСОБА_1 з книги реєстрації актових записів.

Витребувані в ухвалі від 24.04.2020 докази надійшли до суду 05 травня 2020 року.

Крім того, 05 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти визнання протиправним висновку Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 05.09.2019, яким ОСОБА_1 відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року. В підтвердження своєї позиції відповідач зазначив, що має право вносити зміни до актового запису на підставі беззаперечних доказів про факт помилки, допущеної при державній реєстрації. Натомість, за результатами розгляду заяви позивача було виявлено, що в актовому записі про її народження №41 від 15.12.1959, який є первинним документом що підтверджує факт народження особи, зазначена дата народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а підтвердити вірну назву населеного пункту, де народилась позивач, актовим записом про її народження неможливо через відсутність таких даних в цьому актовому записі. Вказане стало підставою для висновку про відсутність достатніх для внесення змін підтверджуючих документів та відсутність беззаперечних доказів про факт помилки, допущеної при державній реєстрації шлюбу позивача. З огляду на це, відповідач вказав, що оскаржуваний висновок є правомірним, обґрунтованим та таким, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства щодо реєстрації актів цивільного стану та внесення до них змін, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.38-40).

Розгляд даної справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 квітня 1983 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 30.04.1983 було складено відповідний актовий запис за №564.

Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.06.2019, виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, після державної реєстрації вказаного шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.6).

В подальшому позивачем було виявлено, що в складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції актовому записі про реєстрацію шлюбу №564 від 30.04.1983 невірно зазначено дату та місце її народження.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою, в якій просила внести виправлення в актовий запис про реєстрацію шлюбу №564 від 30 квітня 1983 року, а саме: в графі дата народження нареченої вказати " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а в графі місце народження нареченої - "Російська Федерація, Камчатська область, Карагінський район, с.Набережний", оскільки на даний час там помилково зазначено дату народження нареченої - " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та місце народження - "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха".

Розглянувши вищезазначену заяву, Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, прийняв висновок від 05.09.2019 про відмову ОСОБА_1 у внесенні змін до актового запису про реєстрацію шлюбу №564 від 30 квітня 1983 року (а.с.7).

В якості підстави для відмови відповідач зазначив, що в актовому записі про народження заявника №41 від 15.12.1959, складеному виконавчим комітетом села Ука Карагінського району Камчатської області Російської Федерації, який є первинним документом, що підтверджує факт народження особи, зазначена дата народження дитини - ОСОБА_1 " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а відомості у графі "місце народження" дитини відсутні, що відповідало вимогам діючого в 1959 році законодавства. З огляду на це, відповідач вказав, що підстави для виправлення дати народження нареченої у актовому записі про реєстрацію шлюбу заявника №564 від 30 квітня 1983 року відсутні, оскільки відділ державної реєстрації актів цивільного стану має право вносити зміни до актового запису лише на підставі беззаперечних доказів про факт допущення помилки при державній реєстрації актів цивільного стану. Крім того відповідач також вказав і про відсутність підстав для виправлення місця народження нареченої у актовому записі про реєстрацію шлюбу заявника №564 від 30 квітня 1983 року, так як підтвердити вірну назву населеного пункту, де народилась заявниця, актовим записом про її народження неможливо через відсутність таких даних у зазначеному актовому записі (а.с.7).

Позивач вважає висновок Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 05.09.2019 про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року протиправним, а тому вона звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України від 01.07.2010 № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон № 2398-VI).

Згідно з статтею 2 Закону №2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 3 Закону №2398-VI визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частинами 1 та 4 статті 6 Закону №2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до статті 9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №2398-VI про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

Порядок внесення змін до актового запису цивільного стану врегульований статтею 22 Закону №2398-VI.

Так частинами 2-4 статті 22 Закону №2398-VI передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться зокрема за заявою особи, щодо якої складено актовий запис. При цьому заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила №96/5).

Відповідно до пункту 1.1 Правил №96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 1.5 Правил №96/5 заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи

Питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану (пункт 1.10 Правил №96/5).

Пунктом 2.1 Правил №96/5 встановлено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Відповідно до пункту 2.6 Правил №96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються:

- свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні;

- інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Крім того, на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (пункт 2.7 Правил №96/5).

Згідно з пунктом 2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін, доповнень до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.13 Правил встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є серед іншого, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного управління юстиції, а також постанова адміністративного суду.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині внесення змін до актового запису про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року щодо дати народження ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом було досліджено матеріали адміністративної справи та встановлено, що в актовому записі від 30 квітня 1983 року №564 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, та відповідно й у виданому на його підставі свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.06.2019, в графі "дата народження нареченої" вказано, що датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Натомість, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.12.1959 та згідно паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 5 листопада 1996 року, датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 10-11).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що в актовому записі від 30 квітня 1983 року №564 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, порівняно з інформацією вказаною в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1959 та в паспорті серії НОМЕР_3 від 5 листопада 1996 року, дійсно наявна невідповідність (розбіжність) в зазначені дати народження ОСОБА_1 .

Разом з тим суд зазначає, що первинним документом, який підтверджує факт народження особи є актовий запис про її народження.

Дослідивши під час розгляду справи копію актового запису про народження позивача від 15.12.1959 №41, складеного (далі мовою оригіналу) Исполнительным Комитетом Укинского Сельсовета депутатов трудящихся Карагинского района Корякского национального округа Камчатской области, суд встановив, що зазначеною у ньому датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37). Водночас у виданому на підставі вказаного актового запису №41 від 15.12.1959 свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1959, датою народження ОСОБА_1 вказано ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу, частина 1 статті 22 Закону №2398-VI передбачає, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Беручи до уваги те, що актовий запис про народження від 15.12.1959 №41 є первинним документом, який підтверджує факт народження (в тому числі й дату народження) ОСОБА_1 і у цьому актовому записі вказано, що датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують допущення помилки при зазначенні дати народження ОСОБА_1 в актовому записі від 30 квітня 1983 року №564 про реєстрацію шлюбу, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 14.11.2018 у справі №425/2737/17, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Таким чином, за наявності розбіжностей щодо дати народження ОСОБА_1 , зазначеної у актовому записі про її народження від 15.12.1959 №41, порівняно з датою народження, зазначеною у свідоцтві про її народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1959 та у її паспорті серії НОМЕР_3 від 5 листопада 1996 року, суд не може однозначно встановити якою є вірна дата народження позивача 27 жовтня 1959 року чи ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки адміністративний суд не вправі вийти за межі публічно-правового аспекту спору і встановлювати юридичний факт реальної дати народження позивача, який має значення для внесення змін до актового запису про реєстрацію шлюбу від 30.04.1983 року №564, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу у внесенні змін до актового запису про реєстрацію шлюбу від 30.04.1983 року №564 в частині виправлення дати народження ОСОБА_1 з " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на "ІНФОРМАЦІЯ_2" через відсутність достатніх підстав та беззаперечних доказів для внесення таких змін, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому висновок Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 05.09.2019 в цій частині є правомірним, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині внесення змін до актового запису про реєстрацію шлюбу від 30 квітня 1983 року №564 щодо місця народження ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного висновку Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 05.09.2019, підставою для відмови ОСОБА_1 у зміні назви місця її народження в актовому записі про реєстрацію шлюбу від 30 квітня 1983 року №564 з "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха" на "Російська Федерація, Камчатська область, Карагінський район, с.Набережний" стало те, що актовий запис про народження позивача від 15.12.1959 №41 не містить даних про назву населеного пункту де вона народилась, а тому, на переконання відповідача, підтвердити вірну назву населеного пункту місця народження позивача неможливо.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на таке.

Зі змісту актового запису про народження ОСОБА_1 від 15.12.1959 №41, складеного (далі мовою оригіналу) Исполнительным Комитетом Укинского Сельсовета депутатов трудящихся Карагинского района Корякского национального округа Камчатской области, дослідженого в ході розгляду справи, дійсно вбачається, що в графі "місце народження" інформація відсутня (а.с.37).

Разом з тим, у виданому на підставі вказаного актового запису №41 від 15.12.1959 свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.12.1959, вказано, що місцем її народження є: "селище Набережний Карагінський район Камчатської області" (а.с.8). Аналогічна інформація вказана також і у графі " Місце народження" паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 5 листопада 1996 року (а.с.10).

Свідоцтво про народження особи є первинним документом, що підтверджує факт її народження.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що та обставина, що місцем народження ОСОБА_1 є селище Набережний, Карагінського району Камчатської області, підтверджена первинним документом про факт її народження особи - свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1959, а також інформацією з її паспорту серії НОМЕР_3 .

Водночас, у актовому записі від 30 квітня 1983 року №564 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, та відповідно й у виданому на його підставі свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.06.2019, в графі "місце народження нареченої" вказано: "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха", що свідчить про невідповідність у зазначені місця народження ОСОБА_1 в актовому записі про реєстрацію шлюбу порівняно з такою інформацією у свідоцтві про її народження, яке є первинним.

Однак вищезазначені обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного висновку.

Більш того, під час розгляду справи відповідач не надав до суду жодних доказів, які підтверджують, що місцем народження ОСОБА_1 є інший населений пункт ніж селище Набережний, Карагінського району Камчатської області, як це вказано у її свідоцтві про народження.

Враховуючи викладене суд вважає, що оскаржуваний висновок Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 05.09.2019 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану в цій частині є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями наданими ст. 245 КАС України, суд, з метою усунення розбіжностей, вважає за необхідне зобов`язати Житомирський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни в актовий запис про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, зазначивши місце народження ОСОБА_1 "Камчатська область, Карагінський район, с. Набережний" замість "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха".

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 20.02.2020, ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог та норму ч.3 ст. 139 КАС України суд приходить до висновку, що стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014; ) про визнання протиправним висновку та зобов`язання внести зміни до актового запису - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 05.09.2019 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану в частині, яка стосується відмови внести зміни в актовий запис про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, щодо місця народження ОСОБА_1 .

Зобов`язати Житомирський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни в актовий запис про шлюб №564 від 30 квітня 1983 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, зазначивши місце народження ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) - "Камчатська область, Карагінський район, с. Набережний" замість "Камчатська область, Карагинський район, місто Уха".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович