Справа № 810/5115/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 липня 2020 року 810/5115/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Ірини Євгенівни, Державного реєстратора юридичних осіб та підприємців відділу реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Яготинської міської ради Овчарик Оксани Іванівни, третя особа - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравське», про визнання протиправними реєстраційних дій та дій при розгляді скарг позивача, скасування реєстраційних дій та державної реєстрації змін до установчих документів, визнання протиправними наказів

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код в ЄДРПОУ 0001562), Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Ірини Євгенівни (07334, с.Литвинівка, Вишгородський район Київської області, вул. Т.Шевченка,1, корп. А, код в ), Державного реєстратора юридичних осіб та підприємців відділу реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Яготинської міської ради Овчарик Оксани Іванівни ( 07700, м. Яготин Київської області, вул. Каштанова Алея, 1, код в ), третя особа - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравське» (07733, с.Жоравка, Яготинський район Київської області, вул. Шкільна, 3, код в ), в якому, з урахуванням ухвали суду 10.12.2018 просив суд:

- визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням від 02.03.2018 р. № 8296), вчинену державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Іриною Євгенівною;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України у особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при розгляді заяви та скасування наказу Міністерства юстиції України від 13.06.2018 р. № 2043/7.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 810/5115/18 та прийнято рішення про роз`єднання у самостійні провадження заявлені позивачем вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що реєстраційна дія «Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; від 02.03.2018», вчинена державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Іриною Євгенівною, є незаконною, оскільки не містить будь-якої інформації для ідентифікації судового рішення Господарського суду Київської області у справі №911/2208/17 та здійснена без подання державному реєстратору будь-яких заяв чи судового рішення уповноваженою та таке особою. Крім того вказує на те, що рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/2208/17 від 11.10.2017 лише визнані недійсними рішення загальних зборів та зміни до статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», а отже відсутнє зобов`язання, встановлене державному реєстратору, здійснити скасування реєстраційної дії про реєстрацію змін до статуту третьої особи, визнаних недійсними.

Враховуючи наведене, а також відсутність у реєстраційній справі документів, поданих для проведення реєстраційної дії внаслідок відсутності трудових відносин між Лейман Іриною Євгенівною та суб`єктом державної реєстрації, позивач вважає протиправною реєстраційну дію «Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; 02.03.2018 № 8296)», яка порушує його права стосовно участі у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Жоравське». Тому просить суд визнати її незаконною та скасувати.

Оскільки при розгляді скарги позивача від 05.05.2018 № 5233-32-18, Міністерством юстиції України не враховані зазначені обставини, порушені установлені законодавством строки розгляду та направлення результатів розгляду скарги позивачеві, ОСОБА_1 просить суд визнати такі дії протиправними та визнати незаконним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.06.2018 № 2043/7 щодо відмови у задоволенні його скарги.

Державний реєстратор Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Ірина Євгенівна позов не визнала, 17.01.2019 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.64,65), в якому зазначила про надання їй на розгляд усіх необхідних документів для здійснення реєстраційної дії на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Враховуючи відсутність підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації, вважає що діяла на підставі, у порядку та спосіб, установлені законом, а твердження позивача є необґрунтованим. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Міністерство юстиції України позов не визнало, 21.01.2019 подало до суду відзив на позов (а.с.82-88), в якому зазначило про відсутність у міністерства повноважень розглядати скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії, якщо такі реєстраційні дії проведені на підставі судового рішення. Стверджує про те, що приймаючи наказ від 13.06.2018 № 2043/7 про відмову у задоволенні скарги позивача, діяло у відповідності до вимог законодавства, оскільки оскаржувані реєстраційні дії проведені на підставі судового рішення. В поясненнях, наданих суду 22.04.2019, зазначає, що визнання в судовому порядку незаконними рішень загальних зборів учасників, зміну складу засновників та статуту юридичної особи, є само по собі підставою для проведення відповідних реєстраційних дій, що призводять до фактичного відновлення попереднього стану юридичної особи. Крім того, у державного реєстратора відсутні технічні можливості вказувати в ЄДР реквізити судового рішення, яке стало підставою для вчинення реєстраційної дії, а документи, що зберігаються в електронному вигляді, можуть роздруковуватися за допомогою програмних засобів ведення ЄДР та скріплюватися печаткою суб`єкта, який забезпечує зберігання реєстраційної справи. Тому просить суд у задоволенні позову в частині вимог до Міністерство юстиції України відмовити, а в частині вимог до державного реєстратора прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Третя особа 19.01.2019 надала суду письмові пояснення щодо позову в яких зазначила про обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили (а.с.74-76). Оскільки реєстраційні дії проведені на підставі судового рішення, яке підтверджує ті чи інші зміни про юридичну особу, вважає, що державний реєстратор Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Ірина Євгенівна діяла в межах своїх повноважень та не порушувала прав, свобод та інтересів позивача. В письмових поясненнях, поданих суду 06.05.2019, третя особа наполягає, що визнання в судовому порядку незаконними рішень загальних зборів учасників, зміну складу засновників та статуту юридичної особи, є само по собі підставою для проведення відповідних реєстраційних дій, що призводять до фактичного відновлення попереднього стану юридичної особи. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23 січня 2019 позивач надав суду відповідь на відзив (а.с.106) в якому зазначив про відсутність спростування відповідачами обставин, наведених у позовній заяві, а тому просить суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі також ЄДР), Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравське» (код в ) зареєстроване юридичною особою 28.02.2000, про що у державному реєстрі вчинено запис за номером 1 003296 від 08.02.2007. З 12.04.2018 підприємство змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива».

Згідно витягу з ЄДР, станом на 09.02.2018, єдиним засновником та керівником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» був ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2208/17, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018, визнані недійсними рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», оформлене протоколом № 6 від 28.12.2006 та зміни до статуту у редакції, затвердженій цим рішенням та зареєстрованим державним реєстратором Яготинської районної державної адміністрації Близнюк Валентиною Олександрівною 19.10.2007 за № 5003296.

Як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, рішенням загальних зборів учасників третьої особи, оформленого протоколом № 6 від 28.12.2006, зі складу учасників товариства виключено 91 фізичну особу та затверджено нову редакцію статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське».

19 жовтня 2007 року державним реєстратором Яготинської районної державної адміністрації Близнюк Валентиною Олександрівною вчинено реєстраційну дію за № 5003296 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», якою зареєстровано статут Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» в новій редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників, оформленим протоколом № 6 від 28.12.2006.

Судом встановлено, що після вчинення реєстраційної дії за № 5003296 на підставі рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом № 6 від 28.12.2006 та визнаного судом в подальшому недійсним, єдиним засновником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» в ЄДР зазначений ОСОБА_1 .

Згідно витягу з ЄДР станом на 27.02.2019, державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Іриною Євгенівною вчинено реєстраційну дію «Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; 02.03.2 5003296)» (а.с.134).

Таким чином, 02.03.2018 в ЄДР державним реєстратором вчинено реєстраційну дію № 8003296, якою скасовано реєстраційну дію № 5003296 та, відповідно, відновлено склад учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» та діючу до змін, затверджених протоколом № 6 від 28.12.2006, редакцію статуту підприємства.

Згідно витягу з ЄДР станом на 27.02.2019, учасниками третьої особи є 205 фізичних осіб (а.с 124-134).

В матеріалах справи наявна копія рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2208/17, засвідчена підписом та печаткою Державного реєстратора Яготинської районної державної адміністрації, направлена до суду Яготинською районною державною адміністрацією, як обґрунтування для вчинення реєстраційної дії 02.03.2018 № 8003296 державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Іриною Євгенівною.

Не погоджуючись із реєстраційною дією державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Ірини Євгенівни за № 8003296, позивач 16.04.2018 звернувся зі скаргою до Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.20), надісланою, у подальшому, управлінням для належного розгляду до Міністерства юстиції України (вх.№5233-32-18 від 05.05.2018).

Згідно висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.05.2018, оскільки оскаржувані реєстраційні дії вчинені державним реєстратором на підставі рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2208/17, у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 16.04.2018 відмовлено у зв`язку із тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України (а.с.98-99).

На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.05.2018, Міністерством юстиції України прийнятий наказ № 2043/7 від 13.06.2018 «Про відмову у задоволені скарги ОСОБА_1 від 16.04.2018», яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 16.04.2018 стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива» (код за ) у зв`язку із тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України (а.с.92).

Згідно наявного в матеріалах справи листа від 18.06.2018 за № 3/5233-3218/19к (бланк 270881), Міністерством юстиції України надіслано позивачеві копію наказу, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача від 16.04.2018, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 05.05.2018 за № 5233-32-18 (а.с. 101).

Водночас, згідно листа позивача від 23.07.2018, прийнятому в Міністерстві юстиції України на особистому прийомі 24.07.2018, позивач просить Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України терміново повідомити або надати на руки результати розгляду скарги від 05.05.2018 за № 5233-32-18, оскільки ним такі результати не отримані (а.с.38).

Враховуючи що, на думку позивача, прийняті відповідачами рішення порушують права ОСОБА_1 стосовно його участі у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Жоравське» (нова назва товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива»), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині визнання протиправною та скасування реєстраційної дії за судовим рішенням від 02.03.2018 р. № 8296), вчинену державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Іриною Євгенівною, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 804/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження №11-377апп18), якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18).

В контексті даної справи, суд констатує, що позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені на підставі судового рішення.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача щодо державної реєстрації припинення його прав, як учасника господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача та позивач фактично оспорює правомірність змін до установчих документів третьої особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині є похідними від вимог щодо відновлення порушених корпоративних прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає їх розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а, від 12 червня 2019 року у справі № 344/10480/16-а та від 02 жовтня 2019 року № 807/137/18.

Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду від 6 лютого 2019 року по справі № 462/2646/17 було прийнято постанову щодо визначення юрисдикції спору стосовно скасування державної реєстрації ОСББ, в якій зазначено, що «за таких обставин цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації юридичної особи - ОСББ «На Війтівській», скільки приватного інтересу».

За змістом частини другої статті Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом третім частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, а тому вирішення даного спору має відбуватися в порядку господарського судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 822/2408/16.

Суд також враховує, що у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Згідно з висновками Конституційного Суду України, що сформовані у рішенні від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Частиною першою статті 354 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Ірини Євгенівни, третя особа - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравське», в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії «Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; 02.03.2018 № 8296)», вчинену державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Лейман Іриною Євгенівною, - закрити.

2. Роз`яснити право на звернення до суду в порядку господарського судочинства

3. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цією ухвалою, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Панченко Н.Д.