Справа № 420/3960/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3960/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 16.04.2020р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 16.04.2020р. з 23 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 14.05.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що з березня 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ізмаїльському підрозділі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу». З 08.02.2019 р. позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058- IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що було доцільно, оскільки пенсія збільшилась. Позивач вказала, що 10.03.2020р. вона була звільнена із займаної посади, у зв`язку з досягненням державним службовцем 65-річного віку згідно Закону України «Про державну службу» і на день звільнення має 29 років 5 місяців державної служби. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію державного службовця, однак листом від 29.04.2020р. відмовлено відповідачем у задоволенні вказаної заяви. Позивач, посилаючись на положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» та те, що станом на 01.05.2016р. стаж її державної служби складав 25 років 7 місяців та 10.03.2020р. вона була звільнені із займаної посади у зв`язку з досягненням державним службовцем 65-річного віку, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

29.05.2020р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначив, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Так, відповідач вказав, шо відповідно до п. 5 розділу 3 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №231-VIII з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідач вказав, що позивач просив здійснити нарахування та виплату пенсії як державному службовцю відповідно Закону №889, з урахуванням довідки про складові заробітної плати від 16.04.2020р. та згідно ст. 90 Закону України №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", отже для здійснення перерахунку, перехід на пенсію за віком як державний службовець, відповідно до Закону України № 889, на думку відповідача, не має підстав. Крім того, як зазначив відповідач, управління не погоджується з позовною вимогою щодо стягнення на користь позивача витрат на оплату судового збору та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії пенсійної справи позивача, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з березня 2010 року отримувала пенсію за віком, яка була призначена за нормами Закону України "Про державну службу".

З 08.02.2019р. ОСОБА_1 призначено пенсію згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнена з займаної посади, у зв`язку з досягненням державним службовцем 65-річного віку, відповідно до п.7 ч.1 ст. 83 Закону України «Про державну службу».

23.04.2020р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведенням на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1570 від 23.04.2020р. відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що з 01.06.2015р. раніше призначені пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про державну службу» не перераховуються, згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №231 -VIII(а.с.7).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII, згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, «Про державну службу`від 16 грудня 1993 року N3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року; починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, пунктами 10-12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а.

Поряд з цим, суд зазначає, що призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачають різні підстави та порядок призначення пенсії, а перехід одного виду пенсії на іншій не позбавляє права пенсіонера на її отримання згідно Закону України "Про державну службу", у зв`язку з досягненням 65-річного віку (за умови дотримання віку, страхового стажу та стажу державної служби).

Враховуючи викладене, посилання відповідача у рішенні №1570 від 23.04.2020р. на відсутність підстав перерахування починаючи з 01.06.2015р. раніше призначеної пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про державну службу», є безпідставними.

Надаючи оцінку позовній вимозі про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 , суд зазначає, що у даному спорі оскаржуване рішення має чітке документальне вираження.

Визнання протиправними відмови (дій), на переконання суду, є ефективним засобом відновлення порушених прав у тих випадках, коли неможливо ідентифікувати документ, яким така відмова оформлена. У даному ж випадку, ефективним способом захисту порушених прав є саме скасування рішення, оформленого як акт індивідуальної дії.

За таких обставин, суд вважає, що за наявних фактичних обставин, а також на підставі наданих позивачем документів, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1570 від 23.04.2020р., є необгрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.05.2016р. відповідала умовам Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII та відповідно позивач зберігла за собою право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Поряд з цим, суд враховує, що позивач, при зверненні до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», у зв`язку із досягненням державним службовцем 65-річного віку, відповідно до п.7 ч.1 ст. 83 Закону України «Про державну службу», мала понад 46 років страхового стажу та 29 років державної служби.

За таких обставин, позивач, яка станом на 01.05.2016 р. мала необхідний страховий стаж роботи і не менш як 20 років стажу державної служби, набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" з 23.04.2020р., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд з цим, оскільки ОСОБА_1 за вказаним рішенням пенсія відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" нарахована не була, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання її нарахувати за конкретними довідками про складові заробітної плати є передчасними, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, а не можливо в майбутньому порушеного права. При цьому, позивачем не надано до суду докази надання вказаних довідок разом із заявою про призначення пенсії від 23.04.2020р., та відмови у їх врахуванні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від від 08.05.2020р. №0.0..1.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу вимогу позивача не стягувався, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 840,40 грн.

Враховуючи те, що справа прийнята до провадження Одеським окружним адміністративним судом 14 травня 2020 року, строки розгляду даної справи визначені ст. 258 КАС України, у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Танцюри К.О. у період з 09.07.2020р. по 17.07.2020р. включно, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 20.07.2020р.(перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1570 від 23.04.2020р. «Про відмову у перерахунку пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" з 23.04.2020р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.