Справа № ЗП/620/6/20 
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № ЗП/620/6/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Шурка О.І.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до подання позовної заяви до Чернігівського окружного адміністративного суду подав заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Іванівській сільській раді приймати будь-які рішення на користь третіх осіб щодо земельної ділянки (масиву) з кадастровим номером :05:000:6017 в частині, на яку претендує ОСОБА_1 , за його клопотаннями від 07.02.2020 та 08.02.2020, орієнтовною площею 1194,398 кв.м та 13875,123 кв.м;

- заборони третім особам здійснювати будь-які дії, виконувати роботи чи надавати послуги щодо таких частин земельної ділянки (масиву).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу про відмову в забезпеченні позову та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Судом неодноразово (22.04.2020, 20.05.2020, 03.06.2020) відкладався розгляд апеляційної скарги за клопотанням апелянта про уникнення ризиків поширення хвороби COVID-19 та забезпечення участі апелянта у судовому засіданні, однак, з урахуванням того, що карантинні обмеження було послаблено, рух міського/міжміського транспорту відновлено, від апелянта не надходило інших обгрунтованих заяв/клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Так, заява про забезпечення позову, обгрунтована тим, що Іванівська сільська рада, порушуючи право ОСОБА_1 на першочергове відведення земельної ділянки, згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни», незаконно відмовила у розгляді його клопотань. У зв`язку з можливістю відведення земельної ділянки повністю/частково третій особі, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також очевидністю ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне забезпечити позов.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з наступного:

- заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, з яких позивач вважає, що захист прав позивача, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені;

- не наведено також будь-яких конкретних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому;

- крім того, перевірка дій або бездіяльності Іванівської сільської ради підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та правова оцінка буде надана судом за результатами розгляду справи. Забезпечення позову з підстави очевидної протиправності таких дій або бездіяльності, передбачає вирішенні адміністративного спору, до розгляду справи по суті;

- встановлення заборони приймати будь-які рішення на користь третіх осіб щодо земельної ділянки (масиву) в частині, на яку претендує ОСОБА_1 , за своєю суттю, є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідного органу місцевого самоврядування, а також, може призвести до порушення прав та законних інтересів невизначеного кола осіб.

Доводи апеляційної скарги:

- у січні 2020 року, заявник дізнався про чергову спробу оформлення земельної ділянки тертій особі відповідачем, але вже з іншою метою - черговою спробою легалізувати протиправну передачу ділянки, аж до прийняття останнього рішення. Апелянта вказує на те, що, протягом 2018-2020 років, відповідач вчиняв неодноразові спроби вилучення ділянки з власності громади для передачі третій особі, які, згідно з наданими доказами, були невдалі і не призвели до протиправного оформлення права власності на землю;

- незважаючи на наявність вільної ділянки сільськогосподарського призначення в землях запасу, відповідач, під різними приводами, на порушення першочергового права заявника, відмовляв у розгляді попередніх аналогічних клопотань та прийняття відповідних рішень;

- в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції, на переконання апелянта, неправильно надав оцінку поняттю «дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування»;

- у частині зазначення судом про можливе порушення прав невизначеного кола осіб, апелянта вказує, що суду надано докази відсутності права невизначеного кола осіб на ділянку, яка на час надання заяви про забезпечення позову, проте відповідач маніпулював правом розпорядження з протиправною метою обмежити таке право заявника.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням заявника.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Також, за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві із санкціонованого дозволу суду.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте, суд діє на підставі доказів та фактів, наданих саме заявником.

Зі змісту заяв ОСОБА_1 від 07.02.2020 та від 08.02.2020, слідує, що спір між сторонами існує щодо неприйняття Іванівською сільською радою рішення за клопотаннями ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1194,398 кв. м та 13875,123 кв. м, кадастровий номер :05:000:6017 для особистого селянського господарства, в межах с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області на території Іванівської сільської ради. Тож, суд першої інстанції цілком правильно вказав на те, що перевірка дій або бездіяльності сільської ради з цього питання, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Так, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення на даному етапі, оскільки, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову, у даному випадку, є необгрунтованим, заява не містить посилання на беззаперечні мотиви, з яких заявник вважає, що захист прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Колегія суддів вважає, вказані в заяві доводи не містять тих положень, реалізація яких може мати саме невідворотні наслідки для самого, що слугують підставою для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу приймати будь-які рішення щодо земельних ділянок.

Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства. Доводи заявника ґрунтуються виключно на припущеннях щодо обставин, які ймовірно можуть мати місце у майбутньому, при цьому, настання останніх не матиме невідворотних наслідків для позивача.

У межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності дій відповідача, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші ж доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді О.І. Шурко

В.В. Кузьменко