Справа № 367/5056/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/5056/17 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Терещенка Миколи Миколайовича, державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському районі, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гаєвського Ігоря Володимировича, заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Постуліна Олександра Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Відповідач-1, ГУ Держгеокадастру у Київській області), старшого державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Терещенка Миколи Миколайовича (далі - Відповідач-2, Старший державний інспектор Терещенко М.М.), державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському районі, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гаєвського Ігоря Володимировича (далі - Відповідач-3, Державний інспектор Гаєвський І.В.), заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Постуліна Олександра Сергійовича (далі - Відповідач-4, Заступник головного державного інспектора Постулін О.С.) про:

- визнання протиправними дій Старшого державного інспектора Терещенка М.М.;

- визнання протиправними дій Державного інспектора Гаєвського І.В.;

- визнання протиправними дії Заступника головного державного інспектора Постуліна О.С.;

- визнання незаконною перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0490 загальною площею 21,6601 га.;

- визнання протиправними результатів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0490 загальною площею 21,6601 га.;

- визнання незаконною та скасування постанови ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.06.2017 року №98-ДК/0008П/ОВ/01/-17.

Рішенням Ірпіньського міського суду Київської області від 03.03.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03.03.2018 року скасовано, а справу направлено на розгляд за встановленою законом підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року замінено неналежного позивача ОСОБА_1 на належного - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1 ).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року позов задоволено частково - визнано протиправною та скасовано постанову ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.06.2017 року №98-ДК/0008П/ОВ/01/-17. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-3 КпАП України, становлять дії, що полягають у знятті та перенесенні ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу саме власником або землекористувачем земельної ділянки. Відтак, оскільки до вказаного кола осіб Позивач не належить, підстави для притягнення останнього до відповідальності відсутні.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що перевірка проводилася не щодо суб`єкта господарювання, а щодо земельної ділянки як об`єкта державного контролю та охорони уповноваженими на те посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Київській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити Позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про закриття справи. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що положеннями ст. 53-3 КпАП України не передбачено відповідальності лише власника або землекористувача за зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу. Зазначає, що відповідальність за таке правопорушення несуть громадяни та юридичні особи. Стверджує, що встановлення факту заподіяння ФОП ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, свідчить про обґрунтованість прийняття постанови про закриття справи. Підкреслює, що даний спір повинен розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.03.2020 року, яке було відкладено на 25.03.2020 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 року задоволено клопотання ФОП ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину та продовжено строк її розгляду на більш тривалий розумний термін.

У подальшому розгляд справи призначено на 15.07.2020 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представник Відповідача-1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Відповідача-1.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що 20.06.2017 року Відповідачами -2 та -3 у зв`язку з надходженням листа Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.06.2017 року №9007109/1007/01-2017 (т. 2 а.с. 51) та на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 15.06.2017 року №98-ДК (т. 2 а.с. 49-50) відповідно до вимог ст. ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства при зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:174:0490 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

У результаті перевірки встановлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером :01:174:0490 площею 21,6601 га порушено та знято ґрунтовий покрив (родючий шар ґрунту), що є порушенням ч. 2 ст. 168 ЗК України. Висновки перевірки викладено в акті від 20.06.2017 року №98-ДК/70/АП/09/01/-17 (т. 2 а.с. 36-38).

Крім того, працівниками контролюючого органу також складено акт обстеження земельної ділянки від 20.06.2017 року №98-ДК/13/АО/10/01/-17 (т. 2 а.с. 39-40), в якому зафіксовано аналогічні за змістом порушення.

Судом першої інстанції поряд з іншим встановлено, що 23.06.2017 року Старшим державним інспектором Терещенком М.М. і Державним інспектором Гаєвським І.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення №98-ДК/0010П/07/01/-17 стосовно ФОП ОСОБА_1 (а.с. 41-42), відповідно до якого при перевірці дотримання вимог земельного законодавства при знятті ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено порядок та знято ґрунтовий покрив (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:174:0490 загальною площею 21,6601 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, для подальшої переробки, зокрема, для приготування компостів та торфо-пісочних сумішей, що є порушенням ч. 2 ст. 168 Земельного кодексу України; відповідальність за вказане порушення передбачено п. «и» ст. 211 ЗК України та ст. 53-3 КпАП України. Від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, про що зазначено у вказаному протоколі.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, постановою Заступника головного державного інспектора Постуліним О.С. №98-ДК/0008По/08/01/-17 від 29.06.2017 року закрито справу про адміністративне правопорушення, яке вчинено ОСОБА_1 , та матеріали справи передано до Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (т. 2 а.с. 43-45). Підставою для прийняття такого рішення визначено, що під час розгляду справи були встановлені обставини, що підпадають під дію ч. 2 ст. 284 КпАП України, оскільки завдана матеріальна шкода складає 513 463,83 грн.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 168, 211 Земельного кодексу України та ст. ст. 7, 9, 53-3, 244, 245, 251 Кодексу України про адміністративну відповідальність, ст. ст. 4, 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та ряду підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для прийняття оскаржуваної постанови з огляду на відсутність у межах спірних правовідносин суб`єкта правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 253 КпАП України передбачено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

За правилами ч. 2 ст. 284 КпАП України постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення Заступником головного державного інспектора Постуліним О.С. визначено те, що останній прийшов до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 239-1 КК України.

Відповідно до ст. 239-1 КК України незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи для довкілля, - карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 1).

Та сама дія, якщо вона вчинена повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або заподіяла матеріальну шкоду у великому розмірі, - карається обмеженням волі на строк від двох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 2).

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони вчинені шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом або спричинили загибель людей, масову загибель об`єктів тваринного чи рослинного світу або інші тяжкі наслідки, - караються обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 3).

Згідно примітки до вказаної статті матеріальна шкода вважається заподіяною у великому розмірі, якщо її розмір у сто або більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Зважаючи на те, що у результаті проведеного розрахунку розміру матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), Відповідач-4 встановив нанесення діями Позивача шкоди у розмірі більшому, ніж сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, Заступник головного державного інспектора Постулін О.С. набув право на реалізацію повноважень із закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі наведених вище положень Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 року у справі № 811/2050/13-а.

При цьому, на переконання судової колегії, що не було враховано судом першої інстанції, у межах спірних правовідносин не підлягають оцінці посилання Позивача на те, чи підлягає вона адміністративній відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 53-3 КпАП України, оскільки відвідна справа закрита. Із прийняттям оскаржуваної постанови від 29.06.2017 року №98-ДК/0008По/08/01/-17 провадження у справі закрито і всі питання, на яких наголошує ФОП ОСОБА_1 у позовній заяві, а також ГУ Держгеокадастру у Київській області в апеляційній скарзі, підлягають з`ясуванню органом досудового розслідування. Відтак, з огляду на те, що спірна постанова прийнята Заступником головного державного інспектора Постуліна О.С. у відповідності до вимог КпАП України, остання не підлягає скасуванню, як помилково зазначив суд першої інстанції не врахувавши вищевикладених обставин.

Водночас, судова колегія відхиляє посилання Апелянта на те, що даний спір повинен був розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним, оскільки, як було встановлено раніше, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03.03.2018 року скасовано, а справу направлено на розгляд за встановленою законом підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Окремо колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що з огляду неподання апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, останнє у межах даного апеляційного розгляду не переглядалося, як то передбачено приписами ст. 308 КАС України.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області - задовольнити повністю.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено та підписано « 15» липня 2020 року.