Справа № 620/3707/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3707/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів: Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, у якому просив:

- визнати бездіяльність Чернігівської міської ради у вигляді невиконання рішення суду у справі № 825/438/18 від 10.09.2019 протиправною, такою, що суперечить змісту судового рішення, Конституції і законам України;

- визнати причини невиконання Чернігівською міською радою рішення суду неповажними, а її інформацію про поважність причин невиконання судового рішення - визнати недостовірною та зобов`язати Чернігівську міську раду спростувати інформацію про це, яку надану в її листах № 2342/19/вих./02.08 від 15.10.2019 та № 1521 ... і № 1522/111/2-09 від 04.11.2019, шляхом надання адресатам нових листів, в яких - зазначити фразу "причина невиконання Чернігівською міською радою рішення суду у справі N2 825/438/18 від 10.09.2019 не є поважною";

- визнати діяльність і бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо неналежного виконання рішення суду у справі № 825/438/18 від 10.09.2019 протиправною в наступній частині:

- неприйняття рішень про примусове виконання рішення суду не пізніше 07.10.2019;

- неприйняття рішень про примусове виконання боржником постанов відділу примусового виконання судових рішень Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 08.10.2019 про стягнення з боржника виконавчого збору на загальну суму 33384 грн.

- зазначення в актах від 22.10.2018 відділу примусового виконання судових рішень Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що "встановлено, рішення суду боржником не виконано...згідно листа від 15.10.2019... у боржника наявні поважні причини невиконання", в актах від 18.11.2019 - що "рішення суду боржником не виконано з поважних причин" та в його листі № 14624 від 26.11.2019 - що "рішення суду боржником не виконано з поважних причин, адже Чернігівська міська рада не може впливати на особисте голосування депутатів, про що складено акт державного виконавця від 18.11.2019" - у зв`язку з внесенням до них недостовірної інформації в частині поважності причин невиконання боржником рішення суду, визнати таку інформацію в актах і листі Відповідача 2 недостовірною та зобов`язати відповідача 2 спростувати її шляхом скасування актів від 22.10.2018 і від 18.11.2019, і складення нових актів, в яких зазначити відповідно фрази "причина невиконання боржником рішення суду у справі № 825/438/18 від 10.09.2019 не є поважною" та "причина повторного невиконання боржником рішення суду у справі № 825/438/18 від 10.09.2019 не є поважною";

- неприйняття рішення про накладення штрафу на Чернігівську міську раду у сумі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному з виконавчих проваджень №60245147 і № 60246164 та неприйняття рішення про накладення штрафу на Чернігівську міську раду у сумі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному з таких проваджень у зв`язку з повторним невиконанням судового рішення без поважних причин;

- винесення вимог Боржнику 20.11.2019, із запізненням на 11 робочих днів та без застосування передбачених законом штрафів, неповідомлення органів досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та незастосування інших заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Також позивач просив зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області, вжити необхідні заходи, дії, прийняти необхідні рішення тощо на примусове виконання рішення суду у справі № 825/438/18 від 10.09.2019, а саме:

- накласти штраф на Чернігівську міську раду у сумі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному з виконавчих проваджень №60245147 і № 60246164 та штраф у сумі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному з таких проваджень у зв`язку з повторним невиконанням судового рішення без поважних причин;

- повідомити органи досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення та застосувати інші заходи примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження";

- стягнути з Чернігівської міської ради 5979048 грн. (п`ять мільйонів дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сорок вісім гривень) на відшкодування позивачу матеріальної шкоди та 1000000 грн. (один мільйон гривень) - на відшкодування позивачу моральної шкоди;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 150000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень) на відшкодування позивачу моральної шкоди.

- зобов`язати Чернігівську міську раду і Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області надати суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання ним чинності;

- постановити окрему ухвалу - для вжиття заходів на усунення причин та умов, що сприяли порушенню відповідачами закону та притягнення до відповідальності винних осіб за вищенаведеними фактами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду та ухвалами Чернігівського окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду, та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду: від 16 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, від 27 грудня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, від 29 січня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, від 04 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви про відвід судді у даній справі повернуто позивачу ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2020 року. Відтак, колегія суддів переглядає апеляційну скаргу позивача в частині оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року.

Доводи апелянта в частині мотивів оскарження спірного рішення суду обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, позаяк Чернігівською міською радою протиправно не виконано рішення суду без поважних причин, а Головним територіальним управлінням юстиції у Чернігівській області та Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) не забезпечено належного примусового виконання судового рішення, що призвело до грубого порушення прав позивача.

Крім того, ОСОБА_1 наголошено на тому, що в зв`язку з протиправними діями та бездіяльністю відповідачів йому завдано моральної та матеріальної шкоди.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Судом враховано, що розгляд апеляційної скарги вже відкладався за клопотанням апелянта про уникнення ризиків поширення хвороби COVID-19 та забезпечення участі апелянта у судовому засіданні, однак, з урахуванням того, що карантинні обмеження було послаблено, колегія судді вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження. Крім того, 03.07.2020 до суду від апелянта надійшла заява про неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку із сімейними обставинами про що, надано відповідні докази. Колегія суддів зазначає, що особиста участь сторін у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, а надані стороною апелянта докази про поважність причин неприбуття у судове засідання не підтверджують існування обставин неможливості прибуття у судове засідання саме 15.07.2020.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За наведених обставин, колегія суддів вирішила здійснити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 у справі № 825/438/18 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів Рішень, скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення майнової і моральної шкоди у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у зазначеній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково, зокрема:

- зобов`язано Чернігівську міську раду надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в межах АДРЕСА_1 , згідно з наданими графічними матеріалами - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та повідомити позивача про це у триденний строк з дня його прийняття;

- зобов`язано Чернігівську міську раду надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в межах м. Чернігова, навпроти будинків №№40-А та 40-Б по вул. Углицького Феодосія (Успенського ), згідно з наданими графічними матеріалами - для індивідуального дачного будівництва та повідомити позивача про це у триденний строк з дня його прийняття.

Надалі, як вірно встановлено судом першої інстанції, з метою виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року відповідні питання були включені в перелік питань на розгляд пленарного засідання Чернігівської міської ради, яке відбулося 31 жовтня 2019, але за результатами голосування депутатів не набрало необхідної кількості голосів, а тому дані питання було знято з розгляду.

Результати розгляду на засіданні міської ради вказаних питань відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомлено шляхом направлення листів від 05.11.2019.

25 листопада 2019 року до Чернігівської міської ради надійшли вимоги виконавця № 14452 та № 14451 від 20.11.2019 щодо виконання зазначеного вище рішення суду.

За результатами розгляду вимог виконавця, управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області направлено листи від 28.11.2019 № 2529/19/вих, № 2530/19/вих, в яких повідомлено, що питання про надання ОСОБА_1 дозволів на розроблення проектів землеустрою включено в перелік питань на розгляд чергового пленарного засідання міської ради, яке відбудеться 28 листопада 2019 (48 сесія 7 скликання).

Також на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області направлено листи управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 10.12.2019 №2596/19/вих, від 10.12.2019 №2599/19/вих, в яких зазначено, що питання про надання ОСОБА_1 дозволів на розроблення проектів землеустрою включено в перелік питань на розгляд чергового пленарного засідання міської ради, яке відбудеться 24 грудня 2019 (49 сесія 7 скликання).

На пленарному засіданні міської ради, яке відбулося 24 грудня 2019, за результатами голосування депутатів, питання щодо надання дозволів позивачу не набрали необхідної кількості голосів, а тому були зняті з розгляду.

Не погоджуючись з невиконанням Чернігівською міською радою вищевказаного рішення суду та вважаючи, що органи державної виконавчої служби належно не забезпечили примусове виконання судового рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що доводи позивача щодо невиконання рішення суду є підставою для звернення позивача до суду в межах адміністративної справи № 825/438/18 з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, суд першої інстанції вказав на відповідність дій органів державної виконавчої служби вимогам нормативно-правових актів, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Оцінюючи доводи позивача щодо невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 825/438/18 колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідачів на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважав, протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання вищевказаного судового рішення у справі № 825/438/18, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Чернігівської міської ради щодо невиконання судового рішення у справі № 825/438/18 від 10 вересня 2019 року та визнання причин невиконання рішення суду неповажними у даній справі.

Стосовно посилань апелянта на порушення Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при здійсненні виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (втратив чинність, але діяв на момент відкриття виконавчого провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до Закону № 606-ХІV виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Чернігівським окружним адміністративним судом 02 жовтня 2019 року було видано виконавчі листи у справі № 825/438/18 щодо зобов`язання Чернігівської міської ради надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку відповідних проектів землеустрою.

Вказані виконавчі листи зареєстровані органом Державної виконавчої служби в журналі вхідної кореспонденції 07.10.2019 за № 4235 та № 4236 та в автоматизованій системі виконавчого провадження та передані для виконання державному виконавцю.

На виконання статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", 08.10.2019 державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень АСВП № 60245147 та АСВП № 60246164 та надіслані сторонам, тобто державним виконавцем дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо строків винесення постанов про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При відкритті виконавчих проваджень АСВП № 60245147 та № 60246164 одночасно з постановами про відкриття виконавчих проваджень 08.10.2019 державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі визначених законом. Дані постанови боржником отримано 09.10.2019.

На час розгляду справи виконавчі провадження перебувають на примусовому виконанні, а тому підстави для реєстрації постанов про стягнення виконавчого збору від 08.10.2019 в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчих документів відсутні, а отже відсутня і протиправна бездіяльність відповідача у цій частині позовних вимог, що вірно було вказано судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно постанов про відкриття виконавчих проваджень по АСВП № 60245147 та АСВП № 60246164 від 08.10.2019, боржник зобов`язаний виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, тобто до 22.10.2019.

22.10.2019 державним виконавцем здійснено перевірку боржником рішення суду, про що складено акт державного виконавця.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Оцінюючи доводи апелянта щодо неповажності причин невиконання вищезгаданого судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Регламенту Чернігівської міської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28 грудня 2015 року №2/VII-8 зі змінами і доповненнями (згідно рішень № 6/VII-25, № 10/VII-13, № 14/VII-1, № 21/VII-2, № 28/VII-17), визначені особливості розгляду і прийняття рішень індивідуально-правового характеру з земельних питань.

Розгляд кожного питання здійснюється за етапами, визначеними в ч. 3 ст. 39 Регламенту, а саме: голосування проекту питання за основу; розгляд пропозиції, при цьому спочатку розглядаються пропозиції постійної комісії, до відання якої відносяться відповідне питання (профільна комісія), а після цього - всі інші пропозиції у порядку їх надходження; голосування проекту питання в цілому з урахуванням пропозицій, підтриманих більшістю депутатів від загального складу Ради.

Якщо редакція питання була прийнята більшістю голосів від загального складу Ради, таке питання вважається схваленим. Схвалені питання включаються до кінцевої редакції рішення індивідуально-правового характеру.

Разом з тим, відповідно до актів державного виконавця від 22.10.2019, боржник не міг виконати рішення суду в строк визначений постановами про відкриття виконавчого провадження, оскільки порядок денний чергової сесії ради складається не пізніше як за 20 робочих днів до дати пленарного засідання Ради, а саме пленарне засідання було призначено на 31.10.2019.

Надалі державним виконавцем при перевірці виконання боржником рішення суду 18.11.2019 складено акти, згідно яких боржником рішення суду не виконано з поважних причин, а саме питання, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельних ділянок було включено в перелік питань на розгляд чергового пленарного засідання міської ради, яке відбулося 31 жовтня 2019, але за результатами голосування депутатів не набрало необхідної кількості голосів, тому було знято з розгляду.

Акти перевірки, які складені державним виконавцем, є документами, що складаються посадовими чи службовими особами суб`єктів владних повноважень при оформленні матеріалів перевірок і фіксують будь-які встановлені факти порушення/відсутність порушення відповідного законодавства.

Однак, дані акти перевірки не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, не породжують правовідносини, що можуть бути предметом спору, а отже акти державного виконавця від 22.10.2019 та 18.11.2019 не підлягають скасуванню у судовому порядку.

В частині посилань апелянта щодо неприйняття рішення про накладення штрафу на Чернігівську міську раду у сумі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному з виконавчих проваджень № 60245147 і № 60246164 та неприйняття рішення про накладення штрафу на Чернігівську міську раду у сумі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному з таких проваджень у зв`язку з повторним невиконанням судового рішення без поважних причин, то судом першої інстанції обґрунтовано спростовано доводи ОСОБА_1 , з огляду на таке.

06 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафів на боржника у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян по АСВП № 60245147 та № 60246164 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Вищезазначені постанови були направлені до відома та виконання сторонам виконавчих проваджень.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, у разі застосування до боржника штрафу у подвійному розмірі державний виконавець зобов`язаний направити до органів досудового розслідування відповідне повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

27 січня 2020 року державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафів на боржника у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян по АСВП № 60245147 та № 60246164 за повторне невиконання рішення суду та направлено повідомлення про вчинення посадовими особами Чернігівської міської ради кримінального правопорушення за ст. 382 КК України, що було підтверджено допитаним, як свідком в суді першої інстанції, державним виконавцем Бабенко В.М., що свідчить про безпідставність доводів апелянта і в цій частині.

В частині аргументів апелянта щодо допущення державним виконавцем процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, які взагалі не впливають на його дійсність.

Тож, сама по собі наявність у рішенні суб`єкта владних повноважень процедурних порушень/помилок/неточностей, не може бути беззаперечною підставою для визнання його протиправним та його скасування, за умови, якщо що в сукупності, суд дійде висновку про те, що таке рішення прийнято у порядку та у спосіб, визначений законодавством, а процедурні порушення, що були допущені, не можуть автоматично ставити під сумнів правомірні дії та нівелювати всі наслідки. Важливим аспектом є також те, щоб допущені помилки та неточності загалом не спотворювали суть рішення та не мали наслідком допущення порушень прав осіб, стосовно яких прийнято таке рішення. Наведені апелянтом обставини, не зумовлюють порушень його прав, а лише стосуються загальних відомостей, постанова про відкриття виконавчого провадження є чіткою та зрозумілою, прийнятою на підставі конкретного виконавчого документа та відображає його зміст.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому», не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, слід акцентувати увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляду у цілому на несправедливий». Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості в цілому.

Щодо заподіяння ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоди та наявності підстав для відшкодування такої, колегія суддів погоджується з тим, що з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, не має підстав для стягнення з відповідачів моральної та матеріальної шкоди.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Стаття 56 Конституції України, передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Водночас, слід надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14.

Разом з тим, позивачем не надано до суду жодних належних доказів, які підтверджують завдання моральної та матеріальної шкоди, не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, не обґрунтовано розмір заподіяної шкоди у зв`язку з чим, судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволені позову в цій частині.

Щодо вимоги апелянта про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відповідачів, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Механізм ефективного судового захисту обумовлює, у необхідних випадках, застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Отже, встановлення судового контролю є правом суду, та враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно необхідності прийняття окремої ухвали суду щодо неправомірних дій відповідачів під час вжиття заходів з виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

В контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, що окрема ухвала суду - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення.

Так, частинами 1-3 статті 249 КАС України, встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Таким чином, з наведеного слідує, що винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому та може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено певне правопорушення.

На переконання колегії суддів, матеріали справи не містять належних доказів щодо протиправності дій відповідачів в межах спірних правовідносин, які б могли бути достатньою підставою для винесення окремої ухвали, про яку просить апелянт.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що незгода апелянта з правовою позицією, викладеною у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року не може визнаватись достатньою та обґрунтованою підставою для винесення окремої ухвали.

Крім того, апеляційна скарга не містить аргументованих посилань на явно незаконні дії посадових осіб відповідачів, як і посилань на конкретні випадки вчинення вказаними особами дій чи бездіяльності, які б свідчили про наявність підстав для притягнення останніх до кримінальної відповідальності, про що просить апелянт.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для винесення окремої ухвали.

Щодо решти аргументів апелянта, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді О.І. Шурко

В.В. Кузьменко