Справа № 440/4729/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бойко С.С.

06 липня 2020 р.Справа № 440/4729/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

03.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) від 25.11.2019 року № 5756/С-02 про відмову в перерахунку його пенсії та зобов`язати відповідача провести з 01.01.2019 року перерахунок його пенсії у зв`язку із зміною мінімальної заробітної плати з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески за 2016 рік, та провести виплати донарахованих сум, а також зобов`язати відповідача щорічно з 1 січня відповідного року, у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, здійснювати перерахунки та виплати.

Позивач зазначає, що згідно положень п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, - у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, тобто у разі перерахунку пенсії має змінюватися виключно значення розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного оку, в той час, як інші показники, зокрема, Зс1 середня заробітна плата (дохід) мають залишатися без змін. Саме в цьому, на думку заявника, полягає сенс законодавчо встановленої гарантії щодо проведення перерахунку пенсії при збільшенні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою довільної форми про перерахунок пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019 року, яка була зареєстрована як звернення громадянина та яку була надана відповідь в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». Рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивача не приймалося. У зв`язку з чим позовні вимоги щодо скасування рішення є безпідставними.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд враховуючи положення ч. 3 ст. 59 Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пункту 9-1 Порядку №1210 дійшов висновку, що відповідач правомірно врахував розмір середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018 рік, тобто, рік, що передує року встановлення (збільшення) мінімальної заробітної плати, оскільки у спірних відносинах для обчислення пенсії позивача з 1.01.19 мав бути застосований та фактично застосований розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2019 року. З цих підстав суд відхилив, як необґрунтовані, твердження позивача про необхідність обчислення його пенсії з урахуванням розміру середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2016 рік.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити його адміністративний позов: визнати протиправним та скасувати Рішення № 110129 від 25.11.2019 року ГУ ПФУ в Полтавській області «Про відмову в перерахунку пенсії» та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести з 01 січня 2019 року перерахунок та виплату пенсії у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески за 2016 рік.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві.

На час розгляду справи відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (подалі Закон № 796-XII) умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесені зміни у редакцію ст. 59 Закону № 796.

Цим же Законом постанову Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова КМУ № 1210) доповнено пунктом 9-1, наступного змісту:

«За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс 1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 5 абзац перший п. 9-1 вищеозначеної постанови викладений у наступній редакції «За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:».

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену на умовах Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року, що набрало законної сили 05.06.2018 року, по справі № 816/1040/18 задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, оформлене листом № 691/С-14 від 08.12.2017 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зобов`язано перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.10.2017 року, з врахуванням проведених виплат, на підставі п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

06.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, якою просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2019 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати (в розмірі 4.173 грн) з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну за страховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені внески за 2016 рік в розмірі 4.482,35 грн. Позивач звертав увагу на ту обставину, що перерахунок його пенсії відповідно до судового рішення проведений з 01.10.2017 року (а.с. 7).

Листом від 25.11.2019 року за № 5756/6-02 (а.с. 8) ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило позивача про те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року його пенсії, починаючи з 01.10.2017 року, перераховано виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 року. Пенсію перераховано в порядку, встановленому судовим рішенням, в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Позивач також повідомлений про те, що розмір заробітної плати, розрахованої згідно урядової постанови від 23.11.2011 року № 1210, виходячи з п`ятикратного розміру мінімального заробітку, встановленого законом на 01.01.2019 року, є меншим розміром, ніж заробіток, врахований на даний час при обчисленні його пенсії.

Для обрахунку раніше призначеної позивачу пенсій з 01.10.2017 році пенсійним органом використовувався показник «Зс» на рівні 3.764,40 грн та показник «Кв» - 70 відсотків

При визначенні середньомісячного коефіцієнту заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (показник «Кзс»), пенсійним органом застосовані: показник «Зп(мін)», який на 01.01.2017 року складав 3.200 грн, та показник «Зс1» у розмірі 4.482,35 грн (за 2016 рік).

Таким чином, розмір пенсії позивача по інвалідності з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року дорівнював 9.406,08 грн (3.764,40 грн. х (3.200 грн х 5 : 4.482,35 грн) х 0,7).

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 09.01.2019 року (проведеному, у тому числі на виконання судового рішення) розмір пенсійних виплат позивача ОСОБА_1 у період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року складає 10.416,48 грн, з яких: основний розмір пенсії 9.406,08 грн, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, - 379,60 грн, цільова допомога інваліду війни П групи 50 грн, підвищення інвалідам армії, прирівняним до інвалідів війни П групи 580,80 грн.

З матеріалів справи (протоколи перерахунку пенсії від 09.01.2019 року (а.с. 49-51), від 18.04.2019 року (а.с. 52-55)) вбачається, що, починаючи з 01.01.2018 року основний розмір пенсії позивача, незважаючи на щорічну зміну у бік збільшення мінімальної заробітної плати, пенсійним органом не змінювався та дорівнював 9.406,08 грн.

Не погоджуючись з висновком суду про необґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що процедура призначення і перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Останнім абзацом п. 9-1 постанови КМУ № 1210 визначено, що у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок пенсій, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, підставою для здійснення щорічного (з 01 січня відповідного року) перерахунку розміру пенсії, яка раніше була обчислена відповідно до п. 9-1 постанови КМ У № 1210, є зміна розміру мінімальної заробітної плати у бік її збільшення.

При цьому, підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії (того, що застосовується саме при призначенні пенсії) не має, оскільки під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно із ст. 8 Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у період з 01.01.2019 року до 31.12.2019 року розмір мінімальної заробітної плати складає 4.173 грн.

Таким чином, основний розмір пенсії позивача по інвалідності з 01.10.2019 року по 31.12.2019 року повинен дорівнювати 12.266,09 грн (3.764,40 грн. х (4.173 грн х 5 : 4.482,35 грн) х 0,7).

При цьому, у формулі обчислення:

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, - незмінний при перерахунку пенсії показник, що дорівнює 3.764,4 грн;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках), що дорівнює 70 відстків;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, - показник, що щорічно змінюється та у 2019 році дорівнює 4.173 грн;

Зс 1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, - незмінний при перерахунку пенсії показник, який враховується при призначенні пенсії, що дорівнює 4.482,35 грн (показник 2016 року, оскільки обчислення пенсії згідно із п. 9-1 постанови КМУ № 1210 відбулось з 01.10.2017 року).

Згідно із ст. 8 Закону України від 14.11.2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 року розмір мінімальної заробітної плати складає 4.723 грн.

Наведене спростовує висновки суду першої інстанції про те, що для обчислення пенсії позивача з 01.01.2019 року фактично застосований розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року і відповідач правомірно врахував розмір середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018 рік.

Також, наведене спростовує викладене пенсійним органом у листі-відповіді від 25.10.2019 року № 5756/С-02 на звернення позивача про те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року його пенсію, починаючи з 01.10.2017 року, перераховано виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 року (а.с. 7, 8).

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.11.2019 року у справі № 748/696/17, - при поданні заяви про призначення пенсії, Пенсійний фонд не може вимагати подання заяви виключно у формі, яка відповідає затвердженій у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення відповідача щодо відмови позивачу у обчисленні розміру його пенсії без застосування у формулі перерахунку, визначеної пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, показників: Зп(мін) на рівні 4.173 грн (розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019 року); Зс1 на рівні 4.482,35 грн (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік) є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати з 01 січня 2019 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням у формулі перерахунку, визначеної пунктом 9-1 Порядку № 1210, показників: Зп(мін) на рівні 4.173 грн (розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року); Зс1 на рівні 4.482,35 грн (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік) та провести виплату донарахованих сум.

Колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині, якою позивач просить зобов`язати відповідача щорічно з 01 січня відповідного року, у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, здійснювати перерахунки та виплати його пенсії, оскільки вважає, що в даному випадку позивач вимагає захисту заздалегідь не порушених прав.

Оскільки вищеозначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення, шляхом зміни підстав та мотивів його прийняття.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміна рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права (п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-244, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року скасувати в частині, якою відмовлено в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 5756/С-02 від 25 листопада 2019 року та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 01 січня 2019 року перерахунок та виплату пенсії у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати з урахуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені внески за 2016 рік з прийняттям нового судового рішення, яким:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 5756/С-02 від 25 листопада 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01 січня 2019 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням у формулі перерахунку, визначеної пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, показників: Зп(мін) на рівні 4.173 грн (розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року); Зс1 на рівні 4.482,35 грн (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік) та провести виплату донарахованих сум.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року в іншій частині, якою відмовлено в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 16 липня 2020 року.