Справа № 804/11212/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В. ,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.
26.02.2020 року до суду засобами факсимільного зв`язку від Офісу Генерального прокурора надійшов лист від 18.02.2020 року № 18/2/4-715ВИХ-20 за підписом Генерального прокурора Рябошапки Р., в якому останній просить організувати та забезпечити обов`язкову участь представника прокуратури у даній справі, з метою захисту державних інтересів та на виконання завдання Президента України щодо поповнення бюджету на 2020 рік в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 54 КАС України.
У зв`язку з введеними постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами) карантинними обмеженнями, судові засідання по цій справі неодноразово відкладались, в тому числі і за клопотаннями учасників справи.
08 липня 2020 року в судовому засіданні представник позивача за довіреністю Красницька-Келембет А.С. висловила заперечення проти заявленого у листі Офісу Генерального прокурора клопотанні з огляду на те, що приписами ст.53 КАС України не передбачено залучення прокуратури на стадії апеляційного розгляду справи. Крім того податковий орган самостійно захищає інтереси держави та за предметом розгляду цій справі у позивач не виникає додаткових зобов`язань щодо сплати грошових коштів, а також з урахуванням того, що податковий орган самостійно захищає інтереси держави, Отже, процесуальні підстави для задоволення зазначеного клопотання відсутні.
Представники відповідача за довіреностями Птахіна А.О. та Тоцька Г.В. також заперечили щодо участі прокуратури у розгляді цієї справи, зазначивши, що в межах даної справи не вирішується питання щодо сплати суми податку до бюджету, а тому наведені підстави для залучення прокурора є недоцільними та просили вирішити клопотання на розсуд суду.
Колегія суддів при розгляді зазначеного листа Офісу Генерального прокурора від 18.02.2020 року № 18/2/4-715ВИХ-20 виходить з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».
За змістом частини 3 статті 23 цього Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Крім того, приписами частин 3, 4 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Нормами статті 54 КАС України визначено процесуальні права органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Так, частинами 1, 3, 5 ст. 53 КАсУкаїни передбачено, що органи та особи, які визначені у статті 53 цього Кодексу і звертаються до адміністративного суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права закінчувати справу примиренням. Відмова органів та осіб, визначених у статті 53 цього Кодексу, від позову або зміна позовних вимог не позбавляє особу, в інтересах якої подано позовну заяву, права вимагати від суду розгляду справи, вирішення позову в попередньому обсязі. Органи та особи, визначені у статті 53 цього Кодексу, які не брали участі у справі, з метою вирішення питання про наявність підстав для подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами, вступу в розгляд справи за позовом (заявою) іншої особи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи в адміністративному суді та робити їх копії. Прокурор користується таким самим правом з метою вирішення питання про вступ у справу за позовом (заявою) іншої особи.
У пункті 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у справі.
Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що процесуальним законом не передбачено організація та забезпечення обов`язкової участі представника прокуратури, з метою захисту державних інтересів у суді по вказаній справі.
Крім того, суд зазначає, що в даному випадку інтереси держави представляє Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, тому колегія суддів дійшла висновку щодо відмови в задоволені заяви.
Керуючись ст.ст. 53, 54, 243, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», суд,-
Відмовити в задоволенні заяви Офісу Генерального прокурора Прокуратури України від 18.02.2020 року № 18/2/4-715ВИХ-20.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко