Справа № 580/3594/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3594/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради", в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача;

- зобов`язати відповідача провести медико-соціальну експертизу на предмет встановлення (у відсотках) ступеня втрати позивача, пов`язаної з отриманою 16.02.2014 травмою у вигляді компресійних переломів тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця, змінити причину і час настання інвалідності.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та законне рішення, а підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відзив відповідача не містить доводів та аргументів на спростування доводів апеляційної скарги відносно того, що оскаржуване рішення не відповідає предмету позову і обставинам справи та наявним у справі доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.02.2014 під час перебування у вагоні потягу Львів-Запоріжжя ОСОБА_1 отримала травму внаслідок обриву кріплення верхньої полиці пасажирського сидіння та удару вказаної полиці з падінням на неї іншого пасажира, що перебував на верхній полиці.

Згідно до Висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 15.02.2017 № 05-11-01/29, позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів 10 та 12 грудних хребців, 1 поперекового хребця, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

26.07.2017 ОСОБА_1 оглянута лікарем-консультантом Черкаської обласної лікарні невропатологом. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, позивачу встановлений діагноз: поширений остеохондроз хребта, консолідовані переломи тіл 11 грудного, першого поперекового хребців у 2014 року, рекомендовано виключити фізичні навантаження на хребет, носіння корсету, повторні курси лікування, санаторно-курортне лікування.

З 24.01.2018 по 02.02.2018 позивачка перебувала на обстеженні у Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» (м. Дніпро).

Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 595 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» позивачу встановлений основний діагноз: розповсюджений остеохондроз хребта з переважним ураженням попереково-крижового відділу, консолідовані переломи тіл Тh9, Тh11, L1. Протрузїї м/х дисків Тh8-L1, L1- S1. Ретролістез Тh12, ретролістез L 5 до 5 мм. Вертеброгенна тораколюмбалгія з помірним больовим синдромом, ПФХ (порушення функції хребта) І-ІІ ст., порушення статико- динамічної функції помірного ступеня.

Після вищезазначеного обстеження 12.03.2018 обласна МСЕК №1 встановила позивачу третю групу інвалідності безтерміново з 04.09.2017 з приводу загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату.

Згідно відповіді Черкаської обласної лікарні від 04.12.2018 № 01-28/2183 на адвокатський запит адвоката Ткаченко Н . І. , отримана позивачем травма 16.02.2014 у вигляді компресійного перелому тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця вплинула на загальний стан хребта.

Згідно відповіді інституту медико-соціальних проблем інвалідності від 14.12.2018 № 033-100/ЗПІ-13/26 на адвокатський запит адвоката Ткаченко Н.І. , травма хребта ОСОБА_1 у вигляді компресійних переломів тіл Тh9, Тh11, L1 має такі наслідки для її здоров`я - вертеброгенна тораколюмбалгія з помірним больовим синдромом, порушення функції хребта І-ІІ ст. та помірні порушення статико-динамічної функції.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» від 06.12.2018 у позивача стійкі наслідки хребетно- спинномозкової травми. Післятравматична мієлопатія з порушенням функції поперекового потовщення, нижній пара парез, порушення функції тазових органів.

Згідно відповіді ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико- соціальних проблем інвалідності МОЗ України» від 28.05.2019 № 259/01-26 на адвокатський запит адвоката Ткаченко Н.І. , ретролістез ТМ2, який діагностувався у позивача даною установою міг бути пов`язаним з травмою, яку я отримала 16.02.2014.

Таким чином позивач зазначає, що з наведеного вбачається, що їй встановлено різними медичними закладами України компресійний перелом тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця, отриманий під час перебування у вагоні потягу Львів-Запоріжжя внаслідок обриву кріплення верхньої полиці пасажирського сидіння та удару вказаної полиці з падінням на неї іншого пасажира, що перебував на верхній полиці.

Згідно вище зазначених медичних висновків, травма вплинула на загальний стан хребта, наслідки перелому хребців супроводжуються больовим синдромом та порушенням функції хребта, компресійний перелом тіл хребців призводить до втрати працездатності внаслідок наявності порушення функції хребта та статико-динаміки в цілому.

Беручи до уваги мету проведення медико-соціальної експертизи особам, що звертаються для встановлення інвалідності, а саме виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, позивач звернулася до відповідача із заявою від 26.06.2019, в якій просила провести їй, як інваліду третьої групи інвалідності, медико-соціальну експертизу на предмет виявлення причинного зв`язку між встановленням третьої групи інвалідності з отриманою 16.02.2014 травмою у вигляді компресійних переломів тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця, ретролістезу Th 12, який міг бути пов`язаним з даною травмою, та встановити (у відсотках) ступінь обмеження життєдіяльності, а саме здатності до трудової діяльності.

Оскільки відповідь на свою заяву позивач не отримала вона звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що відповідно до чинного законодавства України МСЕК не має повноважень встановлювати причинний зв`язок інвалідності та ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, пов`язаної з побутовою травмою, такій категорії громадян. Ці питання, відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та Правил проведення судово-медичної експертизи, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 покладені на спеціалістів відповідних судово-медичних-експертних установ.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 вказаного Закону, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) /частина 1/.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки /частина 3/.

Як свідчать матеріали справи, 26.06.2019 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила на адресу Обласної МСЕК №1 заяву про проведення їй медико-соціальної експертизи, яка була отримана адресатом 27.06.2019.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки; рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

04.07.2019 КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» розглянув заяву ОСОБА_1 від 26.06.2019 щодо встановлення причинного зв`язку інвалідності з отриманою травмою 16.02.2014, та відсотків ступеню втрати професійної працездатності, про що ОСОБА_1 повідомлено листом №5-0108/10-94.

Як зазначено у відповіді відповідача від 04.07.2019 №5-0108/10-94, відповідно до чинного законодавства України МСЕК не має повноважень встановлювати причинний зв`язок інвалідності та ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, пов`язаної з побутовою травмою, такій категорії громадян.

Ці питання, відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та Правил проведення судово-медичної експертизи, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 покладені на спеціалістів відповідних судово-медичних-експертних установ.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_1 від 26.06.2019 та позовна заява мотивовані тим, що відповідач, встановивши ОСОБА_1 третю групу інвалідності з приводу загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, не встановив ступінь втрати загальної працездатності, викликану отриманою травмою у вигляді компресійних переломів тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця, що має значення для захисту цивільних прав ОСОБА_1 у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час перебування у потязі.

Колегія суддів наголошує на тому, що ні в позовній заяві та ні в доданих до неї доказах не вбачається ототожнювання позивачем отриманої травми з професійним захворюванням, ніщо не вказує на прохання позивача встановити їй ступінь втрати професійної працездатності, пов`язаної з отриманою 16.02.2014 у потязі травмою, а предметом позову, як і заяви від 26.06.2019, є встановлення ступеня втрати (у відсотках) загальної працездатності позивача внаслідок отриманої травми згідно до Акту про нещасний випадок, що стався на залізниці із застрахованим пасажиром, від 16.02.2014.

Фактично, суд дійшов висновку, що позивач ототожнює отриману у потязі травму з професійним захворюванням, яке є однією з причин встановлення інвалідності згідно до Положення № 1317, однак ні позовна заява, ні жодний документ, наданий позивачем до суду у якості доказів правомірності позовних вимог, не надає підстав для подібного висновку.

З огляду на викладені обставини, надання відповідачем 04.07.2019 відповіді на заяву ОСОБА_1 від 26.06.2019 про відмову у задоволенні заяви про проведення медико-соціальної експертизи на предмет встановлення причинного зв`язку між встановленням третьої групи інвалідності та отриманою травмою та встановлення (у відсотках) ступеня обмеження життєдіяльності є неналежним розглядом звернення ОСОБА_1 .

З цих підстав є незаконним і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем належним чином розглянуто заяву позивача.

Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене Постановою КМУ від 03.12.2009р. №1317, визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Згідно до п.3 Положення, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно до п.26 Положення однією з причин інвалідності є загальне захворювання.

Причинний зв`язок між встановленням ОСОБА_1 третьої групи інвалідності з причини загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату за встановленим основним діагнозом, який включає консолідовані переломи тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця, та отриманою травмою був встановлений Черкаською обласною МСЕК №1 12.03.2018 при встановленні ОСОБА_1 інвалідності.

МСЕК проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності. При встановленні груп інвалідності враховуються такі види обмеження життєдіяльності, як, зокрема, здатність до трудової діяльності.

Колегія суддів наголошує на тому, що висновок суду першої інстанції про те, що МСЕК не має повноважень встановлювати причинний зв`язок інвалідності та ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, пов`язаної з побутовою травмою такій категорії громадян, є недоречним, оскільки не відповідає обставинам даної справи та предмету позову.

Одним з критеріїв встановлення інвалідності згідно до Положення №1317, є нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання.

Травма ОСОБА_1 не пов`язана з професійним захворюванням, що є цілком очевидним з Акту про нещасний випадок, що стався на залізниці із застрахованим пасажиром, від 16.02.2014, який був наданий позивачем Черкаській обласній МСЕК разом із заявою від 26.06.2019 та доданий до позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки заява ОСОБА_1 не була розглянута належним чином з врахуванням обставин зазначених заявником, Комунальний заклад "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" повинен повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо проведення медико-соціальної експертизи на предмет встановлення (у відсотках) ступеня втрати працездатності позивача, пов`язаної з отриманою 16.02.2014 травмою у вигляді компресійних переломів тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця та прийняти рішення відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року - скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" в частині неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 щодо проведення медико-соціальної експертизи.

Зобов`язати Комунальний заклад "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо проведення медико-соціальної експертизи на предмет встановлення (у відсотках) ступеня втрати працездатності позивача, пов`язаної з отриманою 16.02.2014 травмою у вигляді компресійних переломів тіл дев`ятого, одинадцятого грудних хребців, першого поперекового хребця та прийняти рішення відповідно до закону.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 17.07.2020.