Справа № 500/1092/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1092/20

20 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивача: Ходюк К.М.;

представника відповідача: Чайківської М.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі відповідач) із адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року № 0-1918.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. До вказаного переліку автомобілів дійсно включено TOYOTA LAND CRUISER 200 Elegance, об`єм циліндрів двигуна 4,5. Однак, у переліку зазначається і те - скільки років від дати випуску повинно бути відповідному автомобілю, щоб він міг бути об`єктом для оподаткування транспортним податком. У переліку щодо даного транспортного вказано до 1 року. Оскільки автомобіль позивача вироблено 24 січня 2018 року позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято безпідставно.

Ухвалою від 14 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 26 травня 2020 року відкрито провадження у справі за привилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 червня 20250 року подано до суду відзив на позов у якому представник відповідача вказала, що відповідно до даних інформаційної системи «Податковий блок. Облік платежів», розділ «Транспортний податок», позивач є власником легкового автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2018 року випуску, об`ємом двигуна 4461 куб. см., тип пального - дизель, дата реєстрації- 19.06.2019р. Оскільки, даний автомобіль відноситься до об`єктів і за який підлягає визначення зобов`язання транспортним податком, враховуючи вимоги ст. 267 ПКУ Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, податковим повідомленням - рішенням від 26,07.2019р. №0-1918 визначено суму транспортного податку ОСОБА_1 за 2019 рік в розмірі 14 583,33 грн.

Ухвалами суду від 25 червня 2020 року та від 13 липня 2020 року розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступні обставини.

12 червня 2019 року позивач придбала легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2018 року випуску, об`ємом двигуна 4461 куб. см. Відповідно до довідки ТОВ «Кристал моторс» від 22 червня 2020 року № 48 заначений автомобіль випущено 24 січня 2018 року. У копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 вказано рік випуску автомобіля - 2018.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області податковим повідомленням - рішенням від 26.07.2019р. №0-1918 визначено суму транспортного податку позивачу за звітний 2019 рік (з моменту набуття позивачем автомобіля) в розмірі 14583,33 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято у зв`язку із тим, що позивач є власником транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України у об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України встановлює, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Наведені правові норми вказують, що фізичні та юридичні особи - власники легкових автомобілів зобов`язані сплачувати у 2019 році транспортний податок за легкові автомобілі, включені до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, розміщеного на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, та який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня на рівні 4173 гривні.

Отже, легковий автомобіль, з року випуску якого минуло не більше п`яти років, може бути об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році за умови якщо його середньоринкова вартість складатиме понад 1564875,00 грн.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі по тексту - Методика).

Пункт 13 Методики визначає, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів того, що належний позивачу легковий автомобіль включений до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, розміщеного на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, та який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Судом встановлено, що Перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 (звітного) року, що розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, не містить такого автомобіля, який відповідає ознакам автомобіля належного позивачу, оскільки у вказаному Переліку вказано відомості про автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200, 2018 року випуску, об`ємом двигуна 4,5 - до одного року.

Отже, належним позивачу автомобіль може бути об`єктом оподаткування тільки у січні 2019 році, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов`язання з транспортного податку за 2019 рік суперечить нормам Податкового кодексу України, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До матеріалів справи представником позивача долучено витяг з договору про надання правничої допомоги від 24 квітня 2020 року, квитанцію про оплату витрат на правничу допомогу від 28 квітня 2020 року на суму 3000 грн та акт приймання-передачі наданих послуг з їх розрахунком.

При прийнятті рішення суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленн-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 26.07.2019 №0-1918.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області, місцезнаходження вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, .

Головуючий суддя Баранюк А.З.