Справа № 1570/6917/2012
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2013-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/6917/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Бушанському А.В.

За участю

Позивача: ОСОБА_1 .

Представників позивача: Воронко В.В., Галан Н.В.

Представника відповідача: Єрьоменко І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі Держспоживінспекція в Одеській області) про визнання протиправною та скасування постанови № 353 від 23.10.2012 року про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у загальному розмірі 59 415,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова Держспоживінспекції в Одеській області № 353 від 23.10.2012 року про накладення штрафу на позивача за порушення ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 59 415,17 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивача, встановлені відповідачем під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при реалізації нафтопродуктів на автозаправної станції (далі АЗС) №2 факти порушень законодавства щодо відсутності необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (бензин автомобільний підвищеної якості А-95 «Преміум» клас «В», бензин автомобільний А-92), відсутності у документах, згідно яких товар передано на реалізацію (дизельне паливо), реєстраційних номерів сертифікатів відповідності, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними у позивача документами (товарно-транспортними накладними, актами приймання-передачі нафтопродуктів, сертифікатами відповідності та паспортами якості). Крім того позивач зазначає, що сума штрафу у розмірі 59 415,17 грн. є необґрунтованою, оскільки при здійсненні розрахунку розміру штрафу, контролюючий орган помилково виходив із вартості отриманої для реалізації ФОП ОСОБА_1 загальної партії продукції, а не із вартості тієї кількості пального, яка безпосередньо була передана для реалізації на перевіряєму АЗС № 2.

Позивач та представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (а.с. 56-61), наполягала, що оскаржувана постанова є законною, винесеною у відповідності до вимог чинного законодавства. Зазначила, що при проведенні позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при реалізації нафтопродуктів на АЗС № 2 ФОП ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , фахівцями Держспоживінспекції в Одеській області було встановлено: відсутність інформації про дату виготовлення бензину автомобільного марки А-95 «Преміум» клас «В» та невідповідність інформації про найменування палива; відсутність паспорту якості на бензин автомобільний марки А-92 із зазначенням основних показників якості, виду бензину та дати виготовлення товару; відсутність сертифікату відповідності та паспорту якості на дизельне паливо та відсутність реєстраційних номерів сертифікатів відповідності у товаро-супровідній документації на дизельне паливо; тобто не забезпечення надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника товару, що є порушенням ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом під час офіційного з`ясування обставин у справі встановлено наступне:

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований 15.02.2001 року Врадіївською районною державною адміністрацією Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 (а.с. 75). Підприємець здійснює роздрібну торгівлю нафтопродуктами та скрапленим газом згідно торгового патенту ТВП № 9131122, виданого Миколаївською ДПІ Одеської області 28.03.2011 року терміном дії з 28.03.2011 року по 29.02.2016 року (а.с. 73).

19.09.2012 року за поданням УДСБЕЗ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 83) на підставі наказу «Про проведення позапланової перевірки» № 407-д від 03.09.2012 року та направлення на проведення перевірки № 750 від 03.09.2012 року (а.с. 65, 66) згідно згоди Держспоживінспекції України від 29.08.2012 року № 6/2-110 (а.с. 64), фахівцями Держспоживіпспекції в Одеській області у присутності бухгалтера суб`єкта господарювання ОСОБА_2 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів на АЗС № 2 ФОП ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перевірки фахівцями Держспоживіпспекції в Одеській області встановлено порушення позивачем вимог п.п. 7, 8, 9, 27, 29 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів, а саме:

- відсутність інформації про дату виготовлення бензину автомобільного не етильованого марки А-95 «Преміум» відповідно до сертифікату відповідності UA 1.117.0088937-11 та паспорту якості № 93638 від 16.08.2012 року (а.с. 79-80), а також невідповідність інформації про найменування палива: в сертифікаті відповідності та паспорті якості зазначено бензин А-95 «Преміум», а на стелі та розрахунковому документі - бензин А-95;

- на бензин марки А-92 не надано паспорту якості із зазначенням основних показників якості, виду бензину та дати виготовлення товару;

- на дизельне паливо відсутній сертифікат відповідності, паспорт якості; а в товарно-транспортній накладній № РН-000812 від 13.09.2012 року відсутні реєстраційні номери сертифікатів відповідності (а.с. 94).

За результатами перевірки складено акт № 000480 від 19.09.2012 року, в якому зафіксовано зазначені порушення законодавства про захист прав споживачів. Зазначений акт був підписаний бухгалтером ОСОБА_2 без зауважень (а.с. 9-14).

В якості додатку до акту перевірки складено зведені дані про результати перевірки продукції, яка не відповідає вимогам нормативно-правових актів (нормативних документів) або/та, яка реалізовувалась із порушенням вимог законодавства про захист прав споживачів, а саме щодо продукції: бензин автомобільний не етильований А-95 «Преміум» клас «В» (відсутня інформація про дату виготовлення продукції, недостовірна інформація про назву продукції), бензин А-92 (відсутня інформація про вид бензину та дату виготовлення продукції, найменування та знаходження виробника), паливо дизельне (відсутні сертифікат відповідності та паспорт якості) (а.с. 13-14).

Держспоживінспекцією в Одеській області в розділу IV акту перевірки від 19.09.2012 року викладений припис про припинення порушень прав споживачів, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 : усунути недоліки, вказані в акті перевірки, надати письмову інформацію з документальним підтвердженням, прибуткові документи на отримані партії продукції, про виконання припису повідомити Інспекцію до розгляду матеріалів справи, який відбудеться 02.10.2010 року по АДРЕСА_2

Листом від 02.10.2012 року ФОП ОСОБА_1 були надіслані до Держспоживінспекції в Одеській області документи: сертифікат відповідності UA 1.117.0088937-11, паспорт якості № 93638 від 16.08.2012 року, акт приймання-передачі палива № 3319 від 10.09.2012 року, паспорт якості № 1565, акт приймання палива № 3389 від 17.09.2012 року, сертифікат відповідності UA 1.145.0049938-12, паспорт якості № 206від 04.04.2012 року (а.с. 84-92).

02.10.2012 року Держспоживінспекцією в Одеській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000477 по ст. 155 ч. 1, ст. 156-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який був підписаний позивачем особисто без зауважень та винесено постанову № 544 від 23.10.2012 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85,00 грн.

Крім того, постановою Держспоживінспекцією України в Одеській області № 353 від 23.10.2012 року за порушення вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 59 415,17 грн. (а.с. 15).

Заслухавши в судовому засіданні особисто позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII в редакції Закону України від 01.12.2005 року № 3161-IV (далі Закон України № 3161-IV), продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України № 3161-IV, споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров`я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 цього ж Закону продукція, на яку актами законодавства або іншими нормативними документами встановлено обов`язкові вимоги щодо забезпечення безпеки для життя, здоров`я споживачів, їх майна, навколишнього природного середовища і передбачено нанесення національного знака відповідності, повинна пройти встановлену процедуру оцінки відповідності. Виробник має право маркувати продукцію національним знаком відповідності за наявності декларації про відповідність та/або сертифіката відповідності, виданих згідно із законодавством. Реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність забороняється.

Частиною 1 ст. 15 Закону України № 3161-IV визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об`єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України № 3161-IV інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Порядок приймання, зберігання і роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), а також вимоги у дотриманні справ споживачів щодо належної якості цих нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торгівельного обслуговування регулюються Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442 (далі Правила № 1442).

Згідно п. 2 цих Правил роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

На фасаді АЗС і торгівельного приміщення повинна бути вивіска із зазначенням найменування суб`єкта господарювання та власника або уповноваженого ним органу. На видному місці розміщуються інформація про режим роботи і копія свідоцтва про державну реєстрацію, а також табличка із зазначенням прізвища, імені та по батькові чергового оператора, що відпускає нафтопродукти, і інформація про місце розташування найближчих АЗС (п.7).

Відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлюється на в`їзді та біля оператора АЗС (п.8).

Відповідно до п.9 Правил № 1442 суб`єкт господарювання, що здійснює продаж нафтопродуктів, зобов`язаний своєчасно подати споживачеві необхідну, доступну та

достовірну інформацію про нафтопродукти, а також копії паспортів якості, в яких зазначені нормативні документи, вимогам яких відповідають нафтопродукти, та копії сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності (якщо нафтопродукт підлягає обов`язковій сертифікації в Україні). В інформації про нафтопродукти зазначаються:

їх назва; дані про їх основні властивості; відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами; ціна та умови їх придбання;

відомості про умови їх зберігання; правила та умови їх ефективного і безпечного використання; строк їх придатності, обов`язкові дії споживача після його закінчення, а також можливі наслідки в разі невчинення цих дій; найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача. Інформація подається споживачеві згідно із законодавством про мови.

Згідно п. 27 Правил №1442, приймання нафтопродуктів, що доставлені автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) згідно з товарно-транспортними накладними за наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності нафтопродукту чи свідоцтва про визнання відповідності, виданих у порядку, установленому законодавством.

Пунктом 29 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами заборонено приймати нафтопродукти на АЗС у разі, зокрема, неналежного оформлення або відсутності товарно-транспортної накладної; невідповідності якості нафтопродуктів вимогам нормативних документів; відсутності паспорта якості нафтопродукту або неналежного його оформлення (відсутність номера, марки та виду, не зазначені усі показники якості); відсутності копії сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності.

Згідно п. 32 вказаних Правил у разі продажу нафтопродуктів, що підлягають обов`язковій сертифікації, оператори (продавці) на вимогу споживача подають супровідні документи із зазначенням реєстраційного номера сертифіката відповідності чи свідоцтва про відповідність та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом з підтвердження відповідності виду продукції.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право: накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3, 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність:

- за реалізацію продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, але у документах, згідно з якими її передано на реалізацію, відсутні реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом з підтвердження відповідності на відповідний вид продукції, - у розмірі п`ятдесяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із постанови Держспоживінспекцієї України в Одеській області № 353 від 23.10.2012 року, штраф на ФОП ОСОБА_1 в розмірі 59 415,17 грн. був накладений на підставі зафіксованих в акті перевірки № 000480 від 19.09.2012 року та додатків до нього порушень ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме:

- за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію: бензин автомобільний А-95 «Преміум» клас «В» (відсутня інформація про дату виготовлення продукції, недостовірна інформація про назву продукції) та бензин автомобільний А-92 (відсутня інформація про вид бензину та дату виготовлення продукції, найменування та знаходження виробника) відповідно до п.7 ст. 23 Закону у розмірі 30 % від вартості партії продукції;

- за реалізацію продукції: дизельне паливо, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, але в документах, згідно з якими її передано, відсутні реєстраційні номери сертифікатів відповідності відповідно до п. 3 ст. 23 Закону у розмірі 50 % від вартості партії продукції.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що розмір штрафу був розрахований на підставі документів, що підтверджують вартість партії продукції, отриманої ФОП ОСОБА_1 на реалізацію, які самостійно були надані позивачем до контролюючого органу на виконання припису від 19.09.2012 року: згідно акту приймання палива № 3319 від 10.09.2012 року отримано бензин автомобільний А-95 «Преміум» класу «В» в кількості 3 588 т, загальною вартістю 36 418,20 грн.; згідно акту № 3389 від 17.09.2012 року отримано бензин автомобільний А-92 в кількості 3 588 т, загальною вартістю 35 772,36; згідно товарно-транспортної накладної № РН 0000812 від 13.09.2012 року отримано дизельне паливо у кількості 8 120 т, загальною вартістю 75 516,00 грн. ( (36 418,20 * 30%) + (35 772, 36 * 30%) + (75 516,00 * 50 %) = 59 415,17 грн. На підтвердження зазначеного представником відповідача було надано до суду розрахунок економічних санкцій та відповідні первинні документи (а.с. 88, 91, 92, 94, 95).

Позивач, наполягаючи на протиправності оскаржуваної постанови відповідача № 353 від 23.10.2012 року, на підтвердження необґрунтованості висновків Держспоживінспекції в Одеській області щодо відсутності на АЗС необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (бензин автомобільний підвищеної якості А-95 «Преміум» клас «В», бензин автомобільний А-92, дизельне паливо) надав до суду наступні документи: сертифікат відповідності UA 1.117.0088937-11 та паспорт якості № 93638 від 16.08.2012 року на бензин марки А-95 «Преміум» класу «В», акт приймання-передачі палива № 3319 від 10.09.2012 року, сертифікат про визнання UA 8.145.01.01294-12 та паспорт якості паспорт якості № 1565 від 10.07.2012 року на бензин марки А-92, акт приймання-передачі № 3389 від 17.09.2012 року, сертифікат відповідності UA 1.145.0049938-12 та паспорт якості № 206 від 04.04.2012 року, товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів - дизельного палива № РН 0000812 від 13.09.2012 року.

Суд, дослідивши зазначені документи, дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу щодо відсутності у позивача необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (бензин автомобільний А-95 «Преміум» класу «В» та бензин автомобільний А-80), а також відсутність в документах, згідно з якими передано на реалізацію дизельне паливо, реєстраційного номеру сертифікату відповідності, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача та його представників на те, що позивач виконав вимоги припису відповідача до акту перевірки від 19.09.2012 року №000480 та надав усі необхідні документи, у тому числі сертифікати відповідності та паспорти якості на продукцію, оскільки зазначені обставини не спростовують факту вчинення позивачем порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно до вимог цього Закону не звільняють позивача від відповідальності за їх допущення.

Крім того, обставини щодо вчинення відповідачем порушень вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та обґрунтованості висновків Держспоживінспекції в Одеській області в акті перевірки від 19.09.2012 року на АЗС № 2 ФОП ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були встановлені постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 24.12.2012 року в адміністративній справі №2а/1408/29/12 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Держспоживінспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови відповідача № 554 від 23.10.2012 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 155 ч.1 (Порушення правил торгівлі і надання послуг громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю), та ст. 156-1 ч.1 (Порушення законодавства про захист прав споживачів) Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили 24.12.2012 року (а.с. 98-99).

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому заперечення представників позивача проти врахування фактів та обставин, встановлених зазначеним рішенням суду в адміністративній справі №2а/1408/29/12, що набрало законної сили, з огляду на подання позивачем апеляційної скарги на зазначену постанову до Одеського апеляційного адміністративного суду, суд до уваги не приймає, оскільки приписами ч. 2 ст. 171-2 КАС України встановлено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Будь-яких належних доказів щодо не набрання зазначеним рішенням законної сили представниками відповідача в судовому засіданні по справі № 1570/6917/2012 надано не було (а.с. 121, 122).

Крім того, суд не приймає до уваги на обґрунтування позовних вимог твердження позивача щодо невірного визначення відповідачем розміру штрафу, накладеного на нього спірною постановою № 353 від 23.10.2012 року, з урахуванням того, що кількість та відповідно вартість пального, що було отримано для реалізації саме на АЗС № 2, на якій проводилась перевірка, була меншою, ніж загальна кількість та вартість паливно-мастильних матеріалів згідно товарно-супровідних документів.

Як було зазначено представником відповідача в судовому засіданні суми штрафних санкцій, застосованих по позивача за порушення вимог ст. 15 Закону України № 3161-IV на підставі вимог п.п. 3 та 7 ст. 23 цього ж Закону, були визначені виходячи з партій отриманих ним товарів (бензину автомобільного А-95 «Преміум» класу «В», бензину автомобільного А-92, дизельного палива), що були зазначені у наданих позивачем до перевіряючого органу первинних документах щодо отримання ним паливно-мастильних матеріалів від контрагентів продавців.

Відповідно до положень ДСТУ 3993- 2000, Товарознавство: Терміни та визначення, партією товару є певна кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

З цього приводу суд зазначає, що надані позивачем до суду на підтвердження цих обставин документи: видаткові накладні № 000000188 від 10.09.2012 року, № 000000202 від 17.09.2012 року, № 000000194 від 13.09.2012 року; акти здачі-приймання ПММ № 101 від 17.09.2012 року, № 94 від 10.09.2012 року, № 97 від 13.09.2012 року; книга приходу ПММ по АЗС № 2 (а.с. 125-134), за якими фізична особа-підприємець ОСОБА_1 передає комісії автозаправної станції № 2: бензин А-92 у кількості 1 588 т, загальною вартістю 13 193,58 грн., бензин А-95 у кількості 1 588 т, загальною вартістю 13 431,78 грн., дизельне паливо у кількості 4 120 т, загальною вартістю 31 930,00 грн., не є належними доказами на підтвердження позовних вимог в частині невірного визначення відповідачем суми штрафних санкцій з огляду на отримані позивачем згідно товаросупровідних документів партії пального для реалізації, з яких виходила Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області при здійсненні розрахунку. Суд також враховує з цього приводу зауваження представника відповідача щодо критичного відношення до цих документів з огляду на те, що на момент проведення перевірки АЗС № 2 залишки нафтопродуктів на неї складали: бензину А-95 «Преміум» класу «В» - 2 491,68 т, бензину А-92 - 3570,58 т, дизельного палива - 614,36 т, тобто були значно більшими, ніж зазначено в наданих позивачем документах.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем в судовому засіданні доведено правомірність та обґрунтованість прийняття постанови № 353 від 23.10.2012 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у розмірі 59 415,17 грн., позивачем належних та достатніх доказів його незаконності надано не було, у зв`язку з чим адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддями 26 березня 2013 року.

Суддя Білостоцький О.В.