Справа № 340/2848/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2848/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року (головуючий суддя Кармазина Т.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської митниці Держмитслужби,

Головного державного інспектора ВАМП та МТР ОСОБА_2 ,

Головного державного інспектора ВАМП та МТР Четверика Андрія Івановича,

Головного державного інспектора ВАМП та МТР Шитова Ігоря Володимировича

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, стягнення коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі Відповідач-1), Головного державного інспектора ВАМП та МТР Заєць ОСОБА_3 (далі Відповідач-2), Головного державного інспектора ВАМП та МТР Четверика ОСОБА_4 (далі Відповідач-3), Головного державного інспектора ВАМП та МТР Шитова Ігоря ОСОБА_5 (далі Відповідач-4), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив суд:

- визнати протиправними та скасувати:

1) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2019 за номером UA901010/19/0283, підготовлену відповідачем-3, головним державним інспектором ВАМП та МТР ОСОБА_6 ;

2) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2019 за номером UА901010/19/0285, підготовлену відповідачем-3, головним державним інспектором ВАМП та МТР ОСОБА_6 ;

3) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.07.2019 за номером UA901010/19/00296 підготовлену відповідачем-4 головним державним інспектором ВАМП та МТР ОСОБА_7 ;

- визнати протиправними дії відповідача-2 головного державного інспектора ВАМП та МТР щодо неврахування у рішенні від 11.07.2019 №UA901000/2019/000220/2 вартості відновлювального ремонту автомобіля ТОYОТА-YАRIS ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (номер кузова) НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення: 27.05.2016, робочий об`єм циліндрів двигуна: 1329 см.куб., з урахуванням фізичного зносу та ВТВ;

- стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби код ЄДРГІОУ 39640963, безпідставно сплачених грошових коштів у розмірі 53 297,48 грн. (36 500,00 + 16 797, 48 = 53 297,48 грн.);

- стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби код ЄДРПОУ - 39640963, за проведення експертизи 2150 грн.;

- стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби код ЄДРГІОУ - 39640963, моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Мотивуючи адміністративний позов Позивач, зокрема, зазначив, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування причин через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, оскільки Відповідачем не зазначено, які саме документи, надані Позивачем в підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Крім того, Позивач вказав і про те, що Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом. З огляду на вказане, Позивач вважає спірні рішення такими, що підлягають скасуванню, оскільки винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі №340/2848/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Головного державного інспектора ВАМП та МТР ОСОБА_2 , Головного державного інспектора ВАМП та МТР Четверика Андрія Івановича, Головного державного інспектора ВАМП та МТР Шитова Ігоря Володимировича про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, стягнення коштів та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Кіровоградської митниці ДФС від 11.07.2019 про коригування митної вартості товарів №UA901000/2019/000220/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.07.2019 №UA901010/19/00296.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) здійснені ним судові витрати на оплату проведення експертизи 2150 грн. (дві тисячі сто п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці ДФС () (а.с.132-142).

Відповідач - Дніпровська митниця Держмитслужби, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.182-186).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано у тому числі тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що як при здійсненні митного оформлення, так і при винесенні рішення про коригування митної вартості Позивачем не було надано будь-яких документів, які б містили відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена Позивачем за транспортний засіб. При цьому, Відповідач вказав і про те, що договір купівлі-продажу підтверджує лише домовленість про передачу майна за певну суму, а не сам факт сплати коштів за таке майно.

08 липня 2020 року на електронну пошту Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Дніпровської митниці Держмитслужби про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Позивач, Відповідач-2, Відповідач-3 та Відповідач-4, які, кожен окремо, були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, колегія суддів порадившись на місці ухвалила, з урахуванням думки представника Відповідача-1, розглянути справу без участі представників учасників справи, які не з`явились.

В судовому засіданні представник Відповідача-1 вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника Відповідача-1, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.06.2019 в місті Dortmund (Німеччина), позивачем придбано у ОСОБА_8 , згідно з обумовленою між покупцем та продавцем сумою 3000,00 ЕUR, автомобіль ТОYОТА-YАRIS ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_4 , календарний рік виготовлення: 2016, робочий об`єм циліндрів двигуна: 1329 см.куб, про що свідчить копія документу Gebrauchtwagenhandel від 04.06.2019. Кошти за придбаний автомобіль оплачені готівкою про що безпосередньо зазначено у рахунку №04/06/19 від 19.06.2019 р. (а.с.21, 109, 119).

Державним інспектором Львівської митниці ДФС складено акт про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів №UA209060/2019/38584 від 24.06.2019.2019 р. в якому зазначено, що автомобіль після ДТП, пошкоджений дах та задня частина транспортного засобу (задні крила, кришка багажника, задній бампер, задня оптика), вм`ятини та пошкодження на передніх крилах та передніх дверях автомобіля, салон забруднений та пошкоджений (спрацьовані подушки безпеки) (а.с.120).

05.07.2019 з метою митного оформлення вказаного автомобіля, через ПП КМТ-ПЛЮС, позивачем подано до Кіровоградської митниці ДФС електронну митну декларацію типу ІМ/40/ДЕ на ввезення у митному режимі імпорт товару: легковий автомобіль марки ТОYОТА, моделі YАRIS, ідентифікаційний номер (номер кузова): НОМЕР_4 , календарний рік виготовлення: 27.05.2016, модельний рік виготовлення: 2016, робочий об`єм циліндрів двигуна: 1329 см.куб., показник одометра: 34921, дата введення в експлуатацію: 29.06.2016, торговельна марка: ТОYОТА, виробник: Тоуоtа Моtor Еuгоре NV/SА, країна виробництва: ВЕ, якій АСМО Інспектор присвоєно номер UА901010/2019/008723 (а.с.108).

Відповідачем-3, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації UА901010/2019/008723 від 05.07.2019 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні товарів та надано позивачу картку відмови в проведенні митного оформлення від 05.07.2019 за номером UA901010/19/0283, підготовлену головним державним інспектором ВАМП та МТР ОСОБА_6 (а.с.110).

В даній картці відмови зазначено, підстави відмови, зокрема, вказано на те, що в графі 44 МД відсутня інформація про документ підтверджуючий країну походження товару, у гр. 34 МД зазначено країну походження 00.

Також, в даній картці роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: митне оформлення вантажу можливо здійснити за умови подання нової ЕМД, заповненої без помилок у відповідності до встановленого Порядку та з усуненням недоліків, які стали причиною для відмови.

Судом встановлено, що 05.07.2019 декларантом подано до митного контролю нову електронну митну декларацію, якій присвоєно номер UA901010/2019/008774. До того ж, в даній МД вже зазначено країну походження товару, визначено код МВВ 6 та вартість у сумі 243845,04 грн. (а.с.111).

Того ж дня, 05.07.2019 ПП «КМТ-ПЛЮС» до даної митної декларації надіслано заяву на її відкликання в зв`язку з помилковим надсиланням та необхідністю внести до МД зміни (а.с.113).

У зв`язку з помилками у МД UA901010/2019/008774 від 05.07.2019 та недостатністю коштів на депозитному рахунку митниці декларанту митним органом було надано картку відмови від 05.07.2019 за №UA901010/2019/00285 (а.с.114).

08.07.2019 року ОСОБА_1 через ПП «КМТ-ПЛЮС» подав до митного оформлення митну декларацію №UA901010/2019/008815 (а.с.115), разом з якою надано документи, необхідні для митного оформлення: фактура від 19.06.19 04/06/19 та фактура в рукописному вигляді від 18.06.19, де містяться відомості щодо вартості ТЗ марки ТОYОТА, моделі YАRIS, 2016 року випуску (3000,00 НОМЕР_5 ), країни виробництва Бельгія, що переміщується громадянином через митний кордон України та яка використовуються для цілей його оподаткування.

Митна вартість була визначена за першим методом - за ціною договору (п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України) на рівні 3 000,00 ЕUR, що за офіційним курсом валюти станом на день подання МД становило 86852,98 грн.

Відповідачем-2 розпочату процедуру консультацій із позивачем, зокрема, запропоновано надати: додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму) в розумінні ст.368 МКУ; документи про оплату страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством (а.с.105). Крім того, відповідно до положень статті 254 Митного кодексу України, з метою перевірки заявлених у поданій декларації відомостей, декларант був повідомлений про необхідність надати переклад на українську мову: рахунку від 19.06.19 №04/06/19; рахунку від 18.06.19 б/н; документу від 27.06.19 №AY1WE0Y.

В ході проведення консультації декларантом, листами від 09.07.2019 та 10.07.19 додатково повідомлено, що висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством та поданий до митного оформлення (а.с.106).

Також, декларантом подано до митного органу висновок про вартість майна, Звіт №168 від 08.07.2019, відповідно до якого ринкова вартість ТЗ марки ТОYОТА, моделі YАRIS, 2016 року випуску визначена на рівні 85 384,05 грн., що становить 2 923,81 ЕUR на дату проведення оцінки. Оцінка проведена на підставі порівняльного та витратного методу.

За результатами аналізу поданих до митного оформлення документів виявлені невідповідність: - відсутні документи про оплату ТЗ в розумінні ст. 368 МК України, а саме - товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму).

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації №UA901010/2019/008815 від 08.07.2019 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості від 11.07.2019 №UA901000/2019/000220/2, яким вартість автомобіля визначена у розмірі 7070,77 ЕUR на підставі ст.60 МК України, а також картку відмови в прийнятті даної митної декларації від 11.07.2019 за номером UA901010/19/00296 (а.с.103-104, 116).

Митний орган в графі 33 даного рішення, зокрема дійшов висновку, що враховуючи: ненадання декларантом всіх запропонованих додаткових документів, можливість надання яких передбачена ст. 53, 368 МКУ товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму); копію митної декларації країни відправлення; документи про страхування автомобіля; відсутності підстав використати висновок Звіт №168 від 08.07.2019 про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством для підтвердження заявленої митної вартості; інформацію з Інтернет джерела SCHWACKE.NET про ринкову вартість автомобіля ТЗ марки ТОYОТА, моделі YАRIS, 2016 року випуску; інформацію з ПІК ЄАІС про рівень митної вартості на ідентичні та подібні товари - виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей про вартість товару зазначену в МД, в зв`язку з чим метод визначення вартості за заявою декларанта, не може бути визнаний. У відповідності до частини 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально. Цінову інформацію про ідентичні та подібні товари в розумінні ст. 59, 60 та з урахуванням положень ст. 61 МКУ у максимально наближений до дати експорту товару в Україну термін як у митниці, так і у декларанта, не виявлено. У відповідності до частини 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально. Для визначення митної вартості товару за МВВ згідно ст.62 та ст.63 МКУ необхідна інформація як у митниці, так і у декларанта, відсутня. У відповідності до положень ст. 54, 55 МКУ, на підставі інформації, яка міститься в ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи та враховуючи встановлену ст.57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено згідно статті 64 МКУ резервним методом на рівні 7 070,77 ЕUR за одиницю. За основу визначення митної вартості взято інформацію з МД від 05.06.2019 №UA500110/2019/005960 про митну вартість автомобіля марки ТОYОТА, моделі YАRIS, 2016 року випуску 2016 модельний рік випуску, МВВ 6.

Правомірність прийняття Відповідачем карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901010/19/0283, UА901010/19/0285, UA901010/19/00296 та рішення про коригування митної вартості товарів 11.07.2019 року №UA901000/2019/000220/2 є предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зокрема виходив з того, що у Відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, тому оцінюючи подані декларантом документи в сукупності Відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З матеріалів справи встановлено, що уповноваженою особою позивача - декларантом разом із МД №UA901010/2019/008815 від 08.07.2019 подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України) та у поданих документах наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий транспортний засіб.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що за умови подання 08.07.2019 Позивачем при декларуванні автомобіля документів, за змістом яких Позивач сплатив його вартість в сумі 3000 ЕUR, а продавець дані кошти отримав, у Відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для застосування Відповідачем інших методів визначення митної вартості товару, окрім основного.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2019 року по справі №826/12825/15.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання Позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» від 21 травня 2012 р. №450 затверджено Положення про митні декларації та форми митних декларацій (далі Положення №450 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.1 Положення №450 це Положення визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними. У цьому Положенні терміни вживаються у значенні, наведеному у Митному кодексі України.

Товари декларуються шляхом подання митному органу, зокрема митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (п.2 Положення №450).

Відповідно до п.п.8, 10, 12 Положення №450 під час переміщення (пересилання) товарів через митний кордон України громадянами митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа заповнюється у разі, коли такі товари відповідно до Митного кодексу України та цього Положення декларуються з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також для декларування товарів (у тому числі транспортних засобів особистого користування), що ввозяться на митну територію України і підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства.

Згідно п.33 Положення №450 за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 затверджено Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі Порядок №631).

Відповідно до п.4.4 Порядку №631 орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав: МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою органу доходів і зборів відповідно до розділу VII цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Згідно п.4.5 Порядку №631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються такі митні формальності, зокрема: контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Відомості, зазначені у МД, можуть бути змінені або МД може бути відкликана Декларантом з дозволу посадової особи органу доходів і зборів до моменту завершення митного оформлення цієї МД у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Внесення змін до оформленої МД шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється у встановленому порядку (п.п.6.1, 6.2 Порядку №631).

Відповідно до п.п.7.1 7.2 Порядку №631 у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

З матеріалів справи встановлено, що Позивачем до митного органу митну декларацію UА901010/2019/008723 від 05.07.2019, при цьому декларантом у гр.34 МД зазначено код країни походження 00, а в графі 44 МД відсутня інформація про документ підтверджуючий країну походження товару (а.с.108).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у зазначеній митній декларації допущеної декларантом помилки, що свідчить про наявність підстав для неприйняття митної декларації UА901010/2019/008723 від 05.07.2019 та правомірність прийняття митним органом картки відмови в прийнятті даної митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2019 за номером UA901010/19/0283, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Судом встановлено, та не заперечується Позивачем, що ПП «КМТ-ПЛЮС», яке діяло від імені Позивача, було відкликано митну декларацію №UA901010/2019/008774 від 05.07.2019, про що свідчить копія заяви від 05.07.2019, яка міститься в матеріалах справи (а.с.113).

Так, як вбачається з митної декларації №UA901010/2019/008774 від 05.07.2019 у графі 34 зазначено країну походження товару ВЕ, у графі 42 ціна товару 3000,00 ЕUR, у графі 45 - 243845,04 грн., у графі 43 код МВВ 6.

Відповідно до положень ст.269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, завданням суду є захист лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників адміністративних правовідносин.

В розумінні КАС України, захист прав, свобод чи інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що враховуючи відкликання декларантом з власної ініціативи митної декларації №UA901010/2019/008774 від 05.07.2019, в діях митного органу щодо відмови в прийнятті такої митної декларації відсутнє порушення прав Позивача, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування картки відмови від 05.07.2019 за №UA901010/2019/00285.

Крім того, судом встановлено, про що також зазначено митним органом в рішенні від 11.07.2019 №UA901000/2019/000220/2, що під час процедури консультацій декларантом подано до митного органу висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, а саме, Звіт №168 від 08.07.2019, ринкова вартість ТЗ марки ТОYОТА, моделі YАRIS, 2016 року випуску згідно якого визначена на рівні 85384,05 грн., що становить 2923,81 ЕUR на дату проведення оцінки. Оцінка проведена на підставі порівняльного та витратного методу.

Митним органом у рішенні від 11.07.2019 року №UA901000/2019/000220/2 здійснено оцінку даного документу та зазначено, що Звіт містить ряд недоречностей, що унеможливлює використання його для підтвердження заявленої митної вартості.

При цьому, доказів наявності у митного органу встановлених чинним законодавством України повноважень щодо надання оцінки даному документу відповідачем надано не було.

З огляду на вказане суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність дій митного органу щодо неврахування поданого позивачем Звіту №168 від 08.07.2019 при прийнятті рішення від 11.07.2019 року №UA901000/2019/000220/2.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання рішення Кіровоградської митниці ДФС від 11.07.2019 №UA901000/2019/000220/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.07.2019 №UA901010/19/00296 протиправними і такими, що підлягають скасуванню. При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що визнання протиправними дій щодо прийняття рішення, врахування будь-яких доказів, тощо, у даному рішенні охоплюються оцінкою самого рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Кіровоградської митниці ДФС безпідставно сплачених грошових коштів у розмірі 53297,48 грн. (36500,00 + 16797, 48 = 53297,48 грн.), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність таких вимог, оскільки Позивачем не надано доказів звернення останнього або уповноваженої ним особи до митного органу із заявою про повернення таких сум митних платежів.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції зазначає і про те, що з урахуванням того, що Позивачем по справі не було надано доказів наявності моральної шкоди, зокрема, заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також позивачем не зазначено в позовній заяві, з чого він виходить, визначаючи розмір такої шкоди, тому позовні вимоги в частині стягнення на користь Позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача, моральної шкоди в розмірі 20000 грн., також, не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги Відповідача-1 висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача-1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі №340/2848/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 16 липня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова