Справа № 640/10705/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника позивача: Волкової Л.М.,

представника апелянта: Іванського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування рішення про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Галіція дистилері» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкову вимогу № 228-48 від 07.02.2019; рішення про опис майна у податкову заставу № 6366/10/28-10-48-18/15 від 07.02.2019; рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не виправлення помилок у даних інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» () з акцизного податку в ІТС «Податковий блок»; зобов`язати відповідачів змінити дані інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» () з акцизного податку в ІТС «Податковий блок» шляхом встановлення станом на 01 червня 2019 року сальдо розрахунків з бюджетом Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» з акцизного податку - 0 та залишку несплаченої пені з акцизного податку - 0;

- визнати протиправними та скасувати акти опису майна №2 від 13.02.2019, № 11 від 10.07.2019 та № 12 від 10.07.2019.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкову вимогу № 228-48 від 07.02.2019; рішення про опис майна у податкову заставу № 6366/10/28-10-48-18/15 від 07.02.2019; рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу.

Визнано протиправною бездіяльність відповідачів щодо не виправлення помилок у даних інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» () з акцизного податку в ІТС «Податковий блок»; зобов`язати відповідачів змінити дані інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» () з акцизного податку в ІТС «Податковий блок» шляхом встановлення станом на 01 червня 2019 року сальдо розрахунків з бюджетом Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» з акцизного податку - 0 та залишку несплаченої пені з акцизного податку - 0.

Визнано протиправними та скасовано акти опису майна №2 від 13.02.2019, № 11 від 10.07.2019 та № 12 від 10.07.2019.

В апеляційній скарзі, Офіс великих платників податків Державної податкової служби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки відповідно до інтегрованої картки платників податків у позивача був наявний податковий борг з акцизного податку станом на 07.02.2019 у розмірі 44 114 269,99 грн, відтак контролюючим органом було винесено оскаржувані рішення.

При цьому, апелянт звертає увагу на висновки експертизи, проведеної відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019, які на думку апелянта не були враховані судом першої інстанції при винесенні рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що податковий орган у апеляційній скарзі прийшов до безпідставних висновків, оскільки бездіяльність відповідача щодо списання безнадійного податкового боргу є протиправною з моменту виникнення у податкового органу обов`язку щодо списання такого боргу.

Звертає увагу, що облікова картка позивача з 2015 року ведеться з перекрученням показників, внаслідок чого в обліковій картці не відображається реальний стан розрахунків позивача з бюджетом по акцизному податку.

Крім того, неправомірні дії контролюючого органу було підтверджено висновком експертів від 25.10.2019 № 24108/24109/19-72, проведеного на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019.

У поясненнях позивачем зазначено про розмір податкового боргу, який станом на 31.01.2019 підлягає списанню як безнадійний, стосовно якого минув строк давності.

Вказує, що станом на 31.01.2019 у позивача наявна не заборгованість, а переплата з акцизного податку в сумі 991 713,99 грн.

Втім, апелянт продовжує зараховувати поточні платежі позивача в рахунок податкового боргу, який на час зарахувань, мав статус безнадійного, поза межами 1095 днів з дня його виникнення.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби надіслав ПрАТ «Галіція дистилері» податкову вимогу від 07 лютого 2019 року № 228-48, в якій вказано, що станом на 06 лютого 2019 року сума податкового боргу ПрАТ «Галіція дистилері» з акцизного податку становить 44 114 269,99 грн., у тому числі основного платежу - 34 205 386,13 грн., штрафних санкцій - 1 651 374,87 грн., пені - 8 257 508,09 грн.

Того ж дня, Офіс великих платників податків прийняв рішення від 07.02.2019 № 6366/10/28-10-48-18/15 про опис майна ПрАТ «Галіція дистилері» у податкову заставу.

На підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 07.02.2019 № 6366/10/28-10-48-18/15 Офісом великих платників податків ДФС було проведено опис майна ПрАТ «Галіція дистилері», а саме, товарів в асортименті на суму 44 114 269,99 грн. про що складено акт №2 від 13.02.2019.

У подальшому, Офісом великих платників ДФС внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження податковою заставою майна платника податків згідно з актом опису майна від №2 від 13.02.2019.

За наслідками адміністративного оскарження, скарга ПрАТ «Галіція дистилері» від 22.02.2019 № 78 на податкову вимогу № 228-48 від 07.02.2019 та рішення про опис майна у податкову заставу № 6366/10/28-10-48-18/15 від 07.02.2019 була залишена без задоволення згідно з рішенням ДФС від 19.04.2019 № 18618/6/99-99-17-05-15.

У подальшому, Офісом великих платників ДФС щодо ПрАТ «Галіція дистилері» прийнято рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу та рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Рішенням ДФС від 23.07.2019 № 35016/6/99-99-17-05-15 скарга ПрАТ «Галіція дистилері» від 24.05.2019 № 196 на рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу та рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу була залишена без задоволення.

ПрАТ «Галіція дистилері», вважаючи, що його інтегрована картка платника з акцизного податку ведеться із застосуванням неправильних показників, зокрема, внаслідок несвоєчасного списання безнадійного податкового боргу на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі №826/1484/16 та внаслідок не проведення списання безнадійного податкового боргу, що виник у 2015 році і у І-му кварталі 2016 року, стосовно якого минув строк давності, звернулось до ДФС з листом від 15.05.2019 № 186 з проханням виправити помилки та внести зміни до інтегрованої картки платника.

Листом Державна фіскальна служба України №18136/7/99-99-12-03-17 від 07.06.2019 направила вказаний лист позивача від 15.05.2019 № 186 на розгляд Офісу великих платників.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби листом від 11.06.2019 № 29776/10/28-10-48-11 повідомив позивача, що будь-які перекручення показників в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Галіція дистилері» з акцизного податку відсутні, зокрема, що рішення Офісу великих платників від 06.02.2019 № 226-48 про списання безнадійного податкового боргу ПрАТ «Галіція дистилері» в розмірі 3 840 500,27 грн. на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі №826/1484/16 належним чином відображене в інтегрованій картці платника, а також що у ПрАТ «Галіція дистилері» відсутній безнадійний борг, який виник у 2015 році та у 1-му кварталі 2016 року та який відповідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України може вважатися безнадійним та підлягає списанню, оскільки у відповідності до порядку черговості погашення податкових зобов`язань дата виникнення податкового боргу є 30.01.2018.

10 липня 2019 року на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 07.02.2019 № 6366/10/28-10-48-18/15 Офісом великих платників податків було проведено опис майна ПрАТ «Галіція дистилері», а саме, товарів в асортименті на суму 44 114 269,99 грн., про що складено акт № 2, транспортних засобів на суму 55 114,86 грн., про що складено акт № 11, та товарів в асортименті на суму 1 649 976 грн. про що складено акт № 12.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення суду від 25.10.2016 у справі № 826/1484/16 не виконане, та в інтегрованій картці платника позивача наявні помилкові розрахункові операції, які призвели до недостовірності облікових показників, оскільки в порушення встановленої черговості у п. 87.9 ст. 87 та п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України, здійснено зарахування сплачених платником податків коштів, тому спірна податкова вимога сформована на підставі недостовірних облікових показників ІКП в частині стану розрахунків позивача з бюджетом з акцизного податку, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки акти опису майна № 2 від 13.02.2019 на суму 44 114 269,99 грн. та №11 та № 12 від 10.07.2019 на суму 1 649 976 грн. складені з порушенням форми, встановленої Порядком № 586, тому вказані рішення також є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу № 6366/10/28-10-48-18/15 від 07.02.2019; рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу; актів опису майна № 2 від 13.02.2019, № 11 від 10.07.2019 та № 12 від 10.07.2019 також підлягають задоволенню, адже є похідними від вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 228-48 від 07.02.2019 (основної вимоги) протиправність, якої встановлено судом.

Також оскільки за період з 01.04.2016 по 31.05.2019 згідно з деклараціями з акцизного податку та податковими повідомленнями-рішеннями від 05.06.2015 № та від 21.11.2017 № у позивача виникли узгоджені грошові зобов`язання з акцизного податку в сумі 74 662 288,79 грн, а за період з 01.01.2015 по 31.05.2019 позивачем сплачено акцизного податку на суму 76 316 212,28 грн, вказане свідчить про відсутність у позивача заборгованості з акцизного податку станом на 01.06.2019, тому вимога позивача про встановлення станом на 01 червня 2019 року сальдо розрахунків позивача з бюджетом з акцизного податку - 0 та залишку несплаченої пені з акцизного податку - 0 підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Податковим кодексом України регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначаються вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

За змістом п. 71.1 ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

У відповідності до абзаців 1, 4 п. 74.1 ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційна система) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Згідно пункту 1 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (далі - Порядок № 422), цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

У пункті 2 розділу І Порядку № 422 наведено наступні терміни у таких значеннях:

- достовірність показників інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у інформаційній системі, показникам первинних документів;

- інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

- коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю;

- облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

- облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку;

- оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП;

- первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо);

- первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску;

- перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок;

- розрахункові операції - комплекс операцій автоматизованого процесу ведення оперативного обліку, які впливають на достовірність облікових та звітних показників щодо стану розрахунків платників з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до п.1 підрозділу 1 розділу ІІ Порядку № 422 інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Згідно з підпунктом 5 розділу І Порядку № 422 дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інтегрованої картки Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» з акцизного податку станом на 31.12.2014 заборгованість позивача становила суму 3 840 500,27 грн.

Дана заборгованість згідно з ІКП складалась з заборгованості в сумі 2 316 905,35 грн. за декларацією з акцизного податку № від 18.12.2014; залишку несплаченої заборгованості в сумі 1 300 338,03 грн. від суми 2 116 485,88 грн. за декларацією з акцизного податку № від 19.11.2014; нарахованих штрафних санкцій в сумі 213 147,85 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 23.12.2014 № ; нарахованої пені в сумі 10 109,04 грн.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 826/1484/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 та постановою Верховного Суду від 30.10.2018, позов Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправною відмови у списанні безнадійного податкового боргу та зобов`язання списати безнадійний податковий борг - задоволено.

Визнано відмову Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014, за заявою Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» № 816 від 10.12.2015, протиправною.

Зобов`язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників списати безнадійний податковий борг за заявою Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» № 816 від 10.12.2015 в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі № 826/6928/16, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.04.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та рішення про стягнення коштів у рахунок податкового боргу - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №324-11 від 01 грудня 2014 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу № 21743/10/28-10-25-17 від 01 грудня 2014 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 1 від 06 лютого 2015 року про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Приймаючи вказане рішення, суди виходили з того, що 30 листопада 2014 року у зв`язку з неможливістю сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань з акцизного податку у сумі 2 116 485 грн. відповідно до декларації від 19.11.2014, а також з податку на додану вартість у сумі 818 844 грн. відповідно до декларації від 19.11.2014 у ПрАТ «Галіція дистилері» виник борг, що зумовило надіслання на адресу позивача податкової вимоги № 324-11 від 01.12.2014.

Відтак, враховуючи, що позивачем в межах адміністративної справи № 826/1484/16 оскаржено відмову у списанні безнадійного податкового боргу, тому сума податкового боргу, зазначена в податковій вимозі № 324-11 від 01.12.2014, а саме: 2 935 329,88 грн. не мала статусу узгодженої суми грошового зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідних контролюючих органів на протязі 2017-2018 років, та з огляду на відкриття виконавчого провадження № 57634357 з виконання виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 26.10.2018 виконавчого листа № 826/1484/16, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі №826/1484/16 в частині зобов`язання Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників списати безнадійний податковий борг за заявою Приватного акціонерного товариства «Галіція дистилері» № 816 від 10.12.2015 в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014, виконана не була.

У подальшому, на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 826/1484/16 контролюючим органом було прийнято рішення від 06.02.2019 № 1 про списання безнадійного податкового боргу по акцизному податку ПрАТ «Галіція дистилері» (), який виник станом на 31.12.2014 в сумі 3 840 500, 27 грн.

Як наслідок, з інтегрованої картки платника позивача за 06.02.2019 сума недоїмки з акцизного податку на підставі рішення № 226-48 від 06.02.2019 скоригувалась з « 39 687 152, 23 грн» на « 35 856 761 грн», тобто зменшилась на 3 830 391,23 грн та залишок несплаченої пені за 06.02.2019 зменшився з « 8 267 618,03 грн» на « 8 257 508,99 грн», тобто зменшився на 10 109,04 грн.

Вважаючи вказані дії та рішення Офісу великих платників від 06.02.2019 № 1 про списання безнадійного податкового боргу протиправними, позивач звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України у справі № 826/1484/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 826/1484/16 встановлено протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС у зв`язку з невиконанням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 по справі № 826/1484/16. Доведено до відома Офісу великих платників податків ДФС про допущене вищезазначене порушення для вжиття заходів, щодо виконання постанови суду по справі № 826/1484/16 з зобов`язанням про вжиті заходи повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва у місячний термін з дня прийняття даної ухвали.

У вказаній ухвалі судом встановлено, що на виконання виконавчого листа №826/1484/16 від 25.10.2018, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, Офіс великих платників Державної фіскальної служби України повинен був:

1) зменшити сальдо розрахунків ПрАТ «Галіція Дистилері» з бюджетом з акцизного податку станом на 31.12.2014 на 3840500,27 грн., тобто обнулити сальдо на 31.12.2014;

2) зарахувати всі сплачені ПрАТ «Галіція Дистилері» в рахунок акцизного податку після 31.12.2014 кошти - в рахунок податкових зобов`язань з акцизного податку за податкові періоди, наступні після 31.12.2014, з відповідним списанням безпідставно нарахованих штрафних санкцій і пені внаслідок неправильного розподілення сплачених коштів;

3) списати пеню та штрафні санкції, нараховані на безнадійний податковий борг Позивача в розмірі 3840500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014;

4) відкликати розрахункові документи, якими передбачено стягнення списаних пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу.

Однак, у порушення вказаних норм, податковий орган 06 лютого 2019 року в особовому рахунку позивача лише зменшив заборгованість ПрАТ «Галіція Дистилері» з податкового зобов`язання з акцизного податку - на 3 830 391,23 грн., з пені - на 10 109,04 грн., на підставі рішення від 06.02.2019 № 226-48, тобто не виконав судове рішення, яке набрало законної сили, в належний спосіб.

При цьому, згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У силу вимог п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Отже, з огляду на вказані норми, до виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року по справі № 826/1484/16, кошти, які сплачував позивач, починаючи з 31.12.2014, податковий орган зараховував в першу чергу - в рахунок погашення безнадійного податкового боргу позивача в розмірі 3 840 500,27 грн, який утворився станом на 31.12.2014 і який підлягав списанню згідно з судовим рішенням, і в наступну чергу - в рахунок погашення податкового боргу, що виник за наступні податкові періоди (календарні місяці), незалежно від напряму сплати, визначеного позивачем.

Відтак, з огляду на вказане, суми і строки оплати позивачем податкових зобов`язань за всі наступні після 31.12.2014 податкові періоди у ІКП були відображені неправильно.

У відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно підпункту 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Таким чином, з огляду на норми п. 126.1 ст. 126, підпункту 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України суд першої інстанції вірно відзначив, що до виконання Офісом великих платників ДФС постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року по справі №826/1484/16, внаслідок зарахування коштів, сплачених позивачем, в рахунок погашення безнадійного податкового боргу позивача в розмірі 3 840 500, 27 грн., який утворився станом на 31.12.2014 і який підлягав списанню згідно з судовим рішенням, і спричиненого таким зарахуванням невірного відображення у ІКП сум і строків оплати позивачем податкових зобов`язань за всі наступні після 31.12.2014 податкові періоди - штрафи за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з акцизного податку та пеня нараховувались в ІКП також неправильно.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невиконання рішення суду у справі № 826/1484/16, яке набрало законної сили, у належний спосіб.

Крім того, як вбачається з розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за результатами розгляду акту перевірки від 11.07.2017 № 4589/19-00-40-00/312274359, штрафні санкції за несвоєчасну оплату безнадійного податкового боргу, що підлягав списанню згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року по справі № 826/1484/16, було нараховано позивачу згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 20.07.2017 № та № .

Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі № 819/1785/17 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення форми «Ш» № № , від 20.07.2017.

Приймаючи вказане рішення, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем були нараховані позивачу штрафні санкції, в тому числі і на суму безнадійного податкового боргу, який станом на час проведення перевірки підлягав безспірному списанню.

Також з наявних в матеріалах справи даних ІКП за період з 26.01.2017 по 30.07.2019 вбачається, що жодних первинних показників на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 826/1484/16, а також постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі № 826/6928/16, які набрали законної сили, до ІКП позивача не вносилось, а виконавче провадження № 57634357 перебуває в стані «відкрито».

Таким чином, Офісом великих платників Державної фіскальної служби України не було проведено дій в частині списання безнадійного податкового боргу за заявою ПрАТ «Галіція дистилері» № 816 від 10.12.2015 в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 228-48 від 07.02.2019, слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, у 2015 році в рахунок погашення пені позивачу було зараховано 20.05.2015 - 27 504,12 грн.; 19.06.2015 - 24 531,51 грн.; 30.09.2015 - 183 677,30 грн.; 30.11.2015 - 330 104,18 грн.; в рахунок погашення штрафів 19.06.2015 - 30 449,69 грн.; 30.12.2015 - 103 398,16 грн, тобто за 2015 рік в рахунок погашення пені зараховано 565 817,11 грн, в рахунок погашення штрафів - 13 847,85 грн.

У 2016 році в рахунок погашення пені було зараховано 30.06.2016 - 98 438,33 грн.; 30.12.2016 - 2 596,45 грн; в рахунок погашення штрафів 30.06.2016 - 79 300 грн.

Відтак, у загальному за 2016 рік в рахунок погашення пені зараховано 127 034,78 грн., в рахунок погашення штрафів - 79 300 грн.

Таким чином, за 2015 - 2016 роки загалом було погашено 133 847,85 грн. +79 300 грн. = 213 147,85 грн. штрафних санкцій, нарахованих згідно з податковим повідомленням-рішенням від 23.12.2014 № , проведеним в ІКП 25.12.2014, і списаних згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року у справі № 826/1484/16.

У подальшому, у 2017 році в рахунок погашення пені було зараховано 30.01.2017 - 60 901,18 грн.; 30.03.2017 - 104 563,49 грн.; 30.05.2017 - 46 250,34 грн.; 30.06.2017 - 58 065,51 грн.; 30.08.2017 - 38 465, 75 грн.; 27.10.2017 - 38 465,75 грн.; 30.10.2017 - 17 309,59 грн.; 30.11.2017 - 17 309,59 грн.; 28.12.2017 - 35 871,68 грн.

Загалом за 2017 рік в рахунок погашення пені зараховано 417 202,88 грн.

У 2018 році в рахунок погашення пені було зараховано 30.01.2018 - 11 564,97 грн.; 30.07.2018 - 527 439,96 грн.; 30.08.2018 - 274 844,31 грн; 28.09.2018 - 868 751,96 грн.; 30.10.2018 - 378 629,80 грн.; 30.11.2018 - 890 380,56 грн.; 27.12.2018 - 273 831,80 грн, тобто за 2018 рік в рахунок погашення пені зараховано 3 225 443,36 грн.

За січень - травень 2019 року в рахунок погашення пені було зараховано 30.01.2019 - 347 635,80 грн.; 27.02.2019 - 1 087 180,42 грн.; 25.04.2019 - 106 785,54 грн.; 26.04.2019 - 432 088,48 грн.; 02.05.2019 - 1 440,58 грн.; 30.05.2019 - 388 183,08 грн. Загалом за січень - травень 2019 року в рахунок погашення пені зараховано 2 363 313,90 грн.

Враховуючи наведені обставини, в ІКП позивача наявні помилкові розрахункові операції, які призвели до недостовірності облікових показників, оскільки в порушення встановленої черговості у п. 87.9 ст. 87 та п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України, здійснено зарахування сплачених платником податків коштів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 22.12.2018 позивач подав уточнюючі декларації з акцизного податку за періоди березень - грудень 2016 року, березень - грудень 2017 року, в яких зазначав податкові зобов`язання, зменшені на загальну суму 7 505 418 грн. порівняно із раніше поданими деклараціями за ті самі періоди.

У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За правилами п. 50.1. ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Тобто, нормою п. 50.1. ст. 50 ПК України встановлено обов`язок у платника податку, у разі самостійного виявлення ним помилок у поданій податковій декларації, надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації.

Відтак, після подання уточнюючого розрахунку узгодженою сумою грошового зобов`язання стає сума, зазначена у такому уточнюючому розрахунку, а не в раніше поданій податковій декларації з помилками.

З огляду на вказане, в ІКП в результаті подання позивачем 22.12.2018 уточнюючих декларацій за періоди березень-грудень 2016 року та березень - грудень 2017 року, повинно було відобразитись зменшення нарахованих податкових зобов`язань і, відповідно, недоїмки, оскільки така відображалась в ІКП станом на 22.12.2018, на загальну суму 7 505 418 грн.

Втім, у відповідності до листа Офісу великих платників ДФС від 11.06.2019 № 29776/10/28-10-48-11 та даних з ІКП позивача, подані позивачем уточнюючі розрахунки на зменшення податкових зобов`язань з акцизного податку на загальну суму 7 687 383 грн. були враховані лише в погашення сум задекларованих по деклараціях в сумі 6 447 389,71 грн. та зараховані на зменшення боргу по пені, нарахованої в минулих роках, на суму 1 209 993,29 грн.

Тобто, в ІКП з помилками відображено подані 22.12.2018 уточнюючі розрахунки, а саме: двічі відображено уточнюючу декларацію з акцизного податку за березень 2016 року та не враховано зменшення податкових зобов`язань на суму 1 154 358 грн.

До того ж, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2018, яким донараховано штрафні санкції з відповідним збільшенням боргу по штрафних санкціях на загальну суму 1 582 035,48 грн, що відображено в ІКП 29.12.2018.

У відповідності до підп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума саме узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись з податковим повідомленням-рішення № від 14.12.2018, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, та ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 у справі №500/815/19 було відкрито провадження у справі.

Відтак, сума грошового зобов`язання у вигляді штрафу 1 582 035,48 грн., визначена податковим повідомленням-рішенням від 14.12.2018 № , є неузгодженою в період з 14.12.2018 до дня набрання законної сили рішенням у справі №500/815/19.

Відповідно, сума грошового зобов`язання у вигляді штрафу 1 582 035,48 грн., визначена податковим повідомленням-рішенням від 14.12.2018 № , на даний час не є податковим боргом, тому Офісом великих платників ДФС України безпідставно 29.12.2018 збільшено на таку суму податковий борг в ІКП позивача.

За таких обставин у податковій вимозі від 07 лютого 2019 року № 228-48 у складі податкового боргу зазначена сума штрафних санкцій - 1 651 374,87 грн., яка, відповідно, складається з суми штрафу 1 582 035,48 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 14.12.2018 № , що не є узгодженим та суми штрафу 69 339,39 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 05.06.2015 № .

Лише сума грошового зобов`язання у вигляді штрафу 69 339,39 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 05.06.2015 № стала узгодженою з 10.11.2016 - з дня набрання чинності постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі № 826/19304/15.

При цьому, згідно з висновком експертів від 25.10.2019 № 24108/24109/19-72, проведених на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019, наявність у ПрАТ «Галіція дистилері» станом на 06.02.2019 податкового боргу з акцизного податку в сумі 44 114 269,99 грн., що зазначена у податковій вимозі від 07.02.2019 № 228-48, з урахуванням, зокрема, встановлення ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 826/1484/16 протиправної бездіяльності Офісу великих платників податків ДФС у зв`язку з невиконанням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 826/1484/16 документально не підтверджується.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що інтегрована картка платника ПрАТ «Галіція дистилері» з ведеться з перекрученням (викривленням) показників внаслідок протиправної бездіяльності Офісу великих платників щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 826/1484/16 та щодо не виправлення помилкових розрахункових операцій.

При цьому, у відповідності до п.п. 1 - 3 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 (далі - Порядок № 610), податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Порядку № 610, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Отже, враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірна податкова вимога сформована на підставі недостовірних облікових показників ІКП в частині стану розрахунків позивача з бюджетом з акцизного податку, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу № 6366/10/28-10-48-18/15 від 07.02.2019, рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу, актів опису майна №2 від 13.02.2019, № 11 від 10.07.2019 та № 12 від 10.07.2019, слід зазначити наступне.

У відповідності до підпункту 14.1.155 пункту14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно з п.п. 88.1 п.88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктом 89.1 статті 89 Податкового кодексу України визначено підстави виникнення права на податкову заставу, зокрема абзацом 1 підпункту 89.1.1 вказаної статті передбачено, що право податкової застави виникає в разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Таким чином, податкова застава є способом забезпечення виконання обов`язку зі сплати грошових зобов`язань, при її застосуванні обмежуються права платника податків щодо розпорядження власним майном.

Відповідно до абз. абз.1 - 3 п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

За правилами абзаців 1-3 п. 89.5 ст. 89 Податкового кодексу України у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.

У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як зазначено у абз.1 п. 2 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586 (далі - Порядок № 586), майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2).

Згідно з абзацами 1-3 п.7 розділу ІІ Порядку № 586, у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість є меншою, ніж сума податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі. Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, що настає за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення про включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису. У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення такого майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу .

З аналізу наведених норм вбачається, що у разі наявності у платника непогашеного податкового боргу податковий орган вправі поширити на майно такого платника в межах суми боргу податкову заставу на підставі відповідного рішення керівника податкового органу. Податкова застава поширюється в першу чергу на майно, яке наявне у власності платника на момент складення акта опису, і лише у разі відсутності у платника достатніх для погашення боргу активів - на майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому. При цьому, в другому випадку майно включається до акта опису лише тоді, коли воно фактично буде у власності платника, про що протягом трьох робочих днів з дня отримання відповідного повідомлення від платника орган державної податкової служби приймає відповідне рішення.

Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 2а-3660/11/2670 та у постанові Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі № 826/5581/16.

Формою акта опису майна, встановленою додатком 2 до Порядку № 586, передбачено, що найменування майна зазначається з детальною характеристикою кожного предмета: вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо; щодо кожного найменування майна зазначається його кількість, одиниця виміру, вартість одиниці, вартість усього.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що станом на день складення акта опису майна № 2 від 13.02.2019 балансова вартість товарів (готової продукції - алкогольних напоїв власного виробництва) позивача була значно меншою від суми 44 114 269,99 грн., про що позивачем було повідомлено контролюючий орган.

Згідно з даними бухгалтерського обліку ПраТ «Галіція дистилері» балансова вартість товарів на 13 лютого 2019 року становила лише 7 613 408,51 грн.

Однак, податковий керуючий відмовився описувати інше майно Позивача, окрім товарів, та повідомив, що здійснить опис товарів на суму 44 114 269,99 грн., тобто товарів, які будуть вироблені позивачем в майбутньому.

Таким чином, актом опису майна № 2 від 13.02.2019 описане майно, яке не перебувало у власності Позивача на день складення акта.

Крім того, акти опису майна № 2 від 13.02.2019 на суму 44 114 269,99 грн. та № 12 від 10.07.2019 на суму 1 649976 грн. складені з порушенням форми, встановленої Порядком № 586, так як не містять кількості, одиниці виміру, вартості одиниці по кожному найменуванню товару. Ідентифікувати майно, описане в зазначених актах опису майна неможливо.

За таких обставин, акти опису майна № 2 від 13.02.2019 та № 12 від 10.07.2019 складені не у відповідності до вимог Порядку № 586.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу № 6366/10/28-10-48-18/15 від 07.02.2019; рішення № 5 від 22.04.2019 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; рішення № 6 від 16.05.2019 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу; актів опису майна № 2 від 13.02.2019, № 11 від 10.07.2019 та № 12 від 10.07.2019 підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 228-48 від 07.02.2019, протиправність якої встановлено судом.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідачів здійснити коригування показників стану розрахунків позивача з бюджетом з акцизного податку в ІКП, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 5 грудня 2013 року № 765, який втратив чинність 10 червня 2016 року (далі - Порядок № 765) з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Інформація щодо нарахувань та надходжень платежів до бюджетів за платниками, у яких закриті інтегровані картки, враховується в оперативній звітності до кінця відповідного року, у якому відбулось таке нарахування та/або сплата (пункту 6 розділу ІІ Порядку № 765).

У силу вимог пункту 1 розділу V Порядку № 765 у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. У такому самому порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника відповідно до статті 95 Податкового кодексу України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку № 765 списання безнадійного податкового боргу відображається в інтегрованих картках платників у порядку, визначеному чинним законодавством.

У подальшому, з 10 червня 2016 року набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 422, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 (далі - Порядок №422).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 422 встановлено, що ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

У розділі VII Порядку № 422 визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Аналіз наведених положень Порядку № 422 свідчить, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом; відповідно, належним способом захисту порушеного права товариства є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у інтегрованій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 813/3277/18.

З огляду на вказане, слід встановити станом на 01 червня 2019 року обставини стану розрахунків позивача з бюджетом з акцизного податку з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 по справі № 826/1484/16.

Як вбачається з ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 826/1484/16, контролюючий орган повинен був обнулити станом на 31.12.2014 сальдо розрахунків позивача з бюджетом з акцизного податку, а потім зарахувати всі сплачені позивачем в рахунок акцизного податку після 31.12.2014 кошти в рахунок податкових зобов`язань з акцизного податку за податкові періоди, наступні після 31.12.2014, з відповідним списанням пені, процентів та штрафних санкцій, нарахованих на безнадійний податковий борг, а також зі списанням безпідставно нарахованих штрафних санкцій і пені внаслідок неправильного розподілення сплачених коштів.

Втім, станом на 01 червня 2019 року внаслідок тривалого протиправного невиконання Офісом великих платників ДФС з 26.01.2017 постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 по справі № 826/1484/16, щодо податкового боргу позивача, який виник за період з 01.01.2015 по 31.03.2016, минув строк 1095 днів.

У підпункті 10.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

У відповідності до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерство доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі - Порядок № 577).

За правилами пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577.

У інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 813/3277/18, від 09 липня 2019 року у справі №0240/2269/18-а.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.04.2016 по 31.05.2019 згідно з деклараціями з акцизного податку та податковими повідомленнями-рішеннями від 05.06.2015 № та від 21.11.2017 № у позивача виникли узгоджені грошові зобов`язання з акцизного податку в сумі 74 662 288,79 грн, та за період з 01.01.2015 по 31.05.2019 позивачем сплачено акцизного податку на суму 76 316 212, 28 грн.

При цьому, за період з 01.01.2015 по 31.03.2016 у позивача виникли узгоджені грошові зобов`язання на суму 32 576 258,39 грн.

Таким чином, станом на 01 червня 2019 року податковий борг позивача, що виник за період з 01.01.2015 по 31.03.2016, в сумі 32 576 258,39 грн. підлягав списанню, як безнадійний, стосовно якого минув строк давності 1095 днів.

Разом з тим, листом від 11.06.2019 № 29776/10/28-10-48-11 Офіс великих платників ДФС повідомив позивача про відмову у виправленні помилок та внесенні змін до ІКП, а також про неможливість здійснити списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності.

Крім того, позивач вказує, що вищевказаний податковий борг з акцизного податку, який підлягає списанню за ознакою збігу строку давності, також є таким, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Як вбачається з матеріалів справи, ПраТ «Галіція дистилері» є виробником підакцизних товарів - коньяків та інших міцних алкогольних напоїв.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо ставок окремих податків» від 19.12.2013 № 713-VII (далі - Закон № 713-VII), що набрав чинності 01.01.2014, встановлено наступні ставки акцизного податку у таких розмірах: на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00, 2208 20 62 00): 32 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 березня 2014 року; 56,42 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2015 року (підпункт 3 пункту 8 розділу І Закону № 713-VII); на спирт етиловий, неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт (код згідно з УКТ ЗЕД 2208): 56,42 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту (підпункт 1 пункту 4 розділу І Закону № 713-VII, що набрав чинності 01.03.2014).

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 (далі - Закон № 1166-VII), що набрав чинності 01.04.2014, встановлено ставки акцизного податку у таких розмірах: на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00, 2208 20 62 00): 56,42 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня до 31 серпня 2014 року; 70,53 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 вересня 2014 року застосовується ставка акцизного податку, визначена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (абзаци 13 - 16 пункту 36 р. І Закону № 1166-VII); на спирт етиловий, неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт (код згідно з УКТ ЗЕД 2208): 70,53 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту (абз.3 п.15 розділу І Закону № 1166-VII що набрав чинності 01.07.2014).

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо посилення контролю за обігом підакцизних товарів та уточнення окремих податкових норм» № 1638-VII від 12.08.2014 (далі - Закон № 1638-VII), що набрав чинності 04.09.2014, встановлено ставки акцизного податку у таких розмірах: на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 12 00, 2208 20 62 00): 56,42 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 квітня до 31 грудня 2014 року; 59,96 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 грудня 2015 року; 63,50 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 січня до 31 грудня 2016 року; з 1 січня 2017 року застосовується ставка акцизного податку, визначена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (підпункт 5 п.1 р. І Закону № 1638-VII).

У той же час, статтею 4 ПК України передбачено, що податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; соціальна справедливість - установлення податків та зборів відповідно до платоспроможності платників податків; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; рівномірність та зручність сплати - установлення строків сплати податків та зборів, виходячи із необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів для здійснення витрат бюджету та зручності їх сплати платниками.

З огляду на вказане, слід зазначити, що Закони № 713-VII, № 1166-VII, № 1638-VII в частині підвищення ставок акцизного податку прийняті з порушенням принципу стабільності, передбаченого підпунктом 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, оскільки зміни до ставок акцизного податку вносились з порушенням шестимісячного строку до початку нового бюджетного періоду, в якому мали діяти нові правила та ставки; та ставки акцизного податку згідно з цими Законами змінювались протягом бюджетного року.

У той же час, не зважаючи на зростання акцизного податку, строки сплати акцизного податку у відповідності до підпункту 222.1.1 п.222.1 ст.222 ПК України залишились незмінними.

При цьому, у відповідності до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України позивач не мав можливості оскаржити самостійно задекларовані грошові зобов`язання з акцизного податку, обраховані на підставі ставок акцизного податку, встановлених Законами № 713-VII, № 1166-VII, № 1638-VII.

Таким чином, підвищення ставок акцизного податку прийнятими Верховною Радою України Законами № 713-VII, № 1166-VII, № 1638-VII було обставиною непереборної сили (форс-мажорними обставиною), яка зумовила виникнення у позивача вищевказаного податкового боргу в сумі 32 576 258, 39 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відсутність у позивача заборгованості з акцизного податку станом на 01.06.2019, тому вимога позивача про зобов`язання відповідачів змінити дані інтегрованої картки платника з акцизного податку в ІТС «Податковий блок» шляхом встановлення станом на 01 червня 2019 року сальдо розрахунків Позивача з бюджетом з акцизного податку - 0 та залишку несплаченої пені з акцизного податку - 0, підлягає задоволенню.

Отже, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з не виконанням судового рішення у справі № 826/1484/16 щодо списання безнадійного податкового боргу по акцизному податку та, як наслідок прийняття на підставі недостовірних облікових показників оскаржуваних рішень є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

При цьому, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до ніби-то неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у висновку експертів від 25.10.2019 згідно якого вбачається, що заборгованість станом на 06.02.2019, між нарахованим та сплаченим акцизним податком становить - згідно декларацій та податкового повідомлення-рішення від 05.06.2015 №, при цьому з урахуванням наявних підстав для списання податкового боргу станом на 31.01.2016, наявність заборгованості підтверджується на суму розмірі 8 792 383, 79 грн.

Однак вказані твердження експертів спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Слід зазначити, що висновки експертизи відносно наявності у позивача станом на 01.06.2019 заборгованості у розмірі 9 580 174, 29 грн згідно декларацій та податкового повідомлення-рішення від 05.06.2015 № та від 14.12.2018 № колегія суддів оцінює критично, так як станом на 26.04.2019 сплачені позивачем кошти за період з 01.02.2016 по 31.03.2016 в сумі 1 450 000 грн відповідно до положень п. 87.9 статті 87, підпункту 101.2.3 п. 101.2 статті 101 Податкового кодексу України повинні бути зараховані в рахунок погашення податкового боргу, що виник в період 1095 днів до 26.04.2019, і відповідно станом на 01.06.2019 у позивача наявна не заборгованість, а переплата з акцизного податку в сумі 1 653 923, 49 грн = 9 580 174, 29 грн - 9 784 097, 18 грн - 1 450 000 грн.

Також, як вже зазначалось, апелянт на даний час продовжує зараховувати поточні платежі позивача в рахунок податкового боргу, який, на час таких зарахувань мав статус безнадійного, поза межами 1095 днів з дня його виникнення, та як наслідок здійснює протиправні дії щодо перекручення даних в ІКП позивача.

Окрім того, колегія суддів враховує, що згідно статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

За правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, висновок експерта не має преюдиційного значення у даній справі та підлягає врахуванню разом з іншими доказами.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук