Справа № 480/3722/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р. Справа № 480/3722/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - ГУ Держгеокадастру), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області, викладену в наказі від 15.05.2020 № 18-19233/16-20-СГ про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Позивач вимоги мотивує тим, що, діючи в інтересах малолітньої доньки, подав до ГУ Держгеокадастру у Сумській області заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області за межами населеного пункту. Наказом від 15.05.2020 відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав, що бажана для відведення земельна ділянка накладається на земельні ділянки, які використовуються для випасення рогатої худоби жителями селища Діброва сільської ради. Крім того, відсутня письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки і піклування. Вважає відмову протиправною. Вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою наведений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому в наказі ГУ Держгеокадастру у Сумській області не вказано жодної з них. Таким чином, підстави для відмови в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що наказом відмовлено у задоволенні заяви, оскільки бажана для відведення земельна ділянка накладається на земельні ділянки, які використовуються для випасання худоби жителями Діброва Роменського району. Також зазначив, що відсутня нотаріально посвідчена згода батьків щодо отримання земельної ділянки у власність. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у формі зобов`язання ГУ Держгеокадастру надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, оскільки це є виключними повноваженнями ГУ Держгеокадастру і суд не може втручатись у здійснення державним органом своїх дискреційних повноважень. Просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у березні 2020 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах своєї доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с. 18). У заяві батьки дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 власним підписом підтвердили згоду на отримання дитиною земельної ділянки у власність.

Наказом від 15.05.2020 № 18-19233/16-20-СГ відповідач відмовив у наданні дозволу. Підставою зазначив, що бажана для відведення земельна ділянка накладається на земельні ділянки, які використовуються для випасу худоби жителями Дібрівської сільської ради. Також зазначив, що відсутня нотаріально посвідчена згода батьків щодо отримання земельної ділянки у власність (а.с.10).

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, приймаючи оскаржуваний наказ, виходило з того, що землі за рахунок яких планується формування земельної ділянки частково відноситься до категорії земель водного фонду та частково до земель лісового фонду.

При цьому стаття 118 ЗК України, яка регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не містить такої підстави для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка зазначена відповідачем у наказі від 15.05.2020.

Проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам. При цьому передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу. Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву, відповідач посилався на відсутність письмової нотаріально посвідченої згоди батьків або піклувальника і дозвіл органу опіки і піклування.

Вимогами статті 31 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Наведеною нормою не передбачено право малолітньої особи на вчинення правочинів щодо нерухомого майна за наявності нотаріально посвідченої згоди батьків. Право на вчинення правочинів щодо нерухомого майна малолітніми особами взагалі не передбачено законодавством. Наявність такої згоди передбачена статтею 32 ЦК України для неповнолітніх осіб, тобто осіб у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася у 2006 році та на час звернення не досягла чотирнадцятирічного віку. За таких обставин, положення статті 32 ЦК України до неї застосовуватись не можуть.

З копії заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність вбачається, що така заява подана законним представником дитини - його батьком. Така подача заяви повністю узгоджується з положеннями статті 242 ЦК України, якими передбачено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. До заяви також надана письмова згода батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_3 про надання їх малолітній донькі ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою.

Законодавством не передбачена нотаріальна згода батьків на вчинення малолітньою особою правочину щодо земельної ділянки, яку вимагає відповідач. Із заявою про надання дозволу на одержання проекту землеустрою звернувся законний представник малолітньої особи, надавши при цьому документи, що підтверджують повноваження його як законного представника - копію свідоцтва про народження та копію свого паспорта та копію паспорта матері дитини. За таких обставин, у відповідача не було підстав відмовляти у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 118 ЗК України передбачено вичерпний перелік документів, які мають бути додані до заяви, зокрема, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Також встановлена пряма заборона вимагати будь-які інші документи. У відповідності до положень зазначеної норми у відповідача були відсутні повноваження вимагати нотаріальну згоду батьків та дозвіл органу опіки та піклування.

З приводу твердження відповідача про неможливість судового втручання у його дискреційні повноваження суд зазначає таке. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, а тому не є дискреційними.

Отже судом встановлено факт протиправної поведінки відповідача, тому суд вважає, що зобов`язання його прийняти рішення конкретного змісту не є втручанням в його дискреційні повноваження, та саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що відповідач без законних на те підстав відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд вважає необхідним визнати протиправним такий наказ та зобов`язати відповідача надати дозвіл.

На підставі ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.05.2020 № 18-19233/16-20-СГ, яким відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області за межами населеного пункту.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області за межами населеного пункту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Г.Кондратьєва, 25, м. Суми, 40000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраійний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя М.М. Шаповал