Справа № 120/1725/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 липня 2020 р. Справа № 120/1725/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року поштовим засобом зв`язку до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , як законного представника своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, у якій законний представник просить суд визнати протиправним та скасувати рішення 54 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради від 02.04.2020 року за № 80 та зобов`язати відповідача розглянути повторно клопотання та надати дозвіл ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 (батько), діючи як законний представник своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , від імені та в її інтересах звернувся до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області з письмовим клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області. Однак, за результатами розгляду відповідного клопотання відповідач рішенням 54 сесії 7 скликання від 02.04.2020 року № 80 відмовив у наданні відповідного дозволу із посиланням на те, що бажана земельна ділянка входить до 474,6783 га земель, щодо яких наявні заходи забезпечення позову та діє заборона Агрономічній сільській раді приймати рішення та вчиняти будь-які можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам таких земельних ділянок відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі за № 128/2833/17. Законний представник позивача вважає, що така підстава для відмови у наданні дозволу суперечить положенням ч. 7 ст. 118 ЗК України. Окрім того також вказує на недотримання відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення вимог Законів України Про доступ до публічної інформації та Про місцеве самоврядування в Україні в частині неопублікування проекту рішення, результатів поіменного голосування, протоколів постійної комісії, висновків (рекомендацій) постійних комісій, порядку денного, а також рішення, що оскаржується, чим допущено порушення процедури прийняття відповідного рішення.

Ухвалою суду від 22.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення. Цією ж ухвалою у відповідача витребувано додаткові докази, необхідні для правильного вирішення справи.

На виконання вимог вказаної ухвали від відповідача до суду надійшли витребувані судом докази, а також відзив на позовну заяву від 26.05.2020 року (вх. № 14125/20), у якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі за № 128/2833/17 Агрономічній сільській раді заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, до яких належить, зокрема і земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність. Окрім того, у відзиві йдеться про те, що відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Відтак, на думку відповідача, ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає праву особи на самостійне замовлення розроблення земельної документації. Крім того, зазначає, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. За таких обставин відповідач вважає позов необґрунтованим та вказує на відсутність підстав для його задоволення.

10.06.2020 року законним представником позивача подано до суду відповідь на відзив (вх. № 15615/20), у якій остання навела власне міркування щодо спростування доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву.

Правом подання заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався, що не є перешкодою для розгляду даної справи.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

14.02.2020 року ОСОБА_3 (батько), діючи як законний представник своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені та в її інтересах звернувся до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області з письмовим клопотанням (від 10.02.2020) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером: :01:007:0687) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

До клопотання законним представником ОСОБА_3 додано копію паспорта громадянина України, документ про присвоєння ідентифікаційного номера, графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування та копія свідоцтва про народження неповнолітньої дитини.

За наслідком розгляду вказаного клопотання рішенням Агрономічної сільської ради 54 сесії 7 скликання від 02.04.2020 року № 80 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, розташованої в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, оскільки бажана земельна ділянка входить до 474,6783 га земель, що знаходяться під забороною Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам вищевказаних державних земель сільськогосподарського призначення відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17.

Законний представник своєї неповнолітньої дитини вважає відмову протиправною та такою, що не відповідає положенням ч. 7 ст. 118 ЗК України, а тому за захистом прав своєї дитини звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Аналіз частин 6 та 7 статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122 ЗК України).

Разом із тим, порядок прийняття органом місцевого самоврядування відповідних рішень врегульований Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч. 17 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету з числа депутатів ради обираються постійні комісії ради (ч. 1 ст. 47 України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч. 10 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради (ч. 3 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Крім того, приписами ч. 11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Водночас, відповідно до пунктів 2 та 12 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності, а також іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Отже, приписами Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Про доступ до публічної інформації передбачено обов`язок розпорядників інформації, до яких належить і Агрономічна сільська рада Вінницького району, оприлюднювати інформацію про свою діяльність, а саме: результати поіменного голосування; висновки і рекомендації постійних комісій, протоколи засідань постійних комісій; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також проекти актів органів місцевого самоврядування (крім деяких виключень).

Як свідчить інформація, розміщена на офіційному веб-порталі Агрономічної сільської ради Вінницького району, у розділі Рішення сесії 7-ого скликання підрозділі 54 сесія оприлюднено інформацію про порядок денний сесії сільської ради, що проходила 02.04.2020 року, у якому під номером 16 зазначено про розгляд питання про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, а після порядку денного наведено зміст рішення № 80 від 02.04.2020 року разом із результатами поіменного голосування.

Вищенаведене спростовує твердження законного представника позивача про недотримання Агрономічною сільською радою Вінницького району вимог Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Про доступ до публічної інформації щодо оприлюднення інформації про свою діяльність, а саме: про порядок денний сесії сільської ради, результати поіменного голосування за рішення № 80 від 02.04.2020 року та власне саме рішення № 80 від 02.04.2020 року.

Щодо посилання законного представника позивача як на підставу порушення сільською радою приписів щодо неоприлюднення висновків і рекомендацій постійних комісій, протоколів засідань постійних комісій, то такі судом не беруться до уваги, адже в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження твердження, що перед прийняттям рішення, що оскаржується, відбувалися засідання постійних комісій сільської ради та ними складались висновки чи пропозиції з відповідного питання.

Відтак, аргументи в підтвердження недотримання сільською радою процедури прийняття рішення № 80 від 02.04.2020 року в частині неоприлюднення інформації про порядок денний 54 сесії 7 скликання, що відбулася 02.04.2020 року, результатів поіменного голосування за результатами розгляду рішення № 80 від 02.04.2020 року, а також самого рішення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки такі доводи повністю спростовуються розміщеною на офіційному веб-порталі Агрономічної сільської ради Вінницького району інформацією.

Водночас, Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області всупереч приписів Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Про доступ до публічної інформації" не опубліковано проект рішення № 80 від 02.04.2020 року Агрономічної сільської ради 54 сесії 7 скликання Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області гр. ОСОБА_2 , що підтверджується відсутністю інформації, розміщеної на офіційному веб-порталі Агрономічної сільської ради Вінницького району, у розділі Проекти рішень 2020 року.

Крім того, на безпідставність оскарженого рішення вказує наведене у ньому обґрунтування підстав для відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Так, у рішенні, що оскаржується, як на підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначено про заборону сільській раді відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, до яких належить і земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність.

До таких висновків суд дійшов з огляду на те, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17 (розміщена у відкритому доступі в Єдиному реєстрі судових рішень) встановлено заборону Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, які передані Вінницькому національному аграрному університету від ДП Агрономічне як правонаступнику державного підприємства Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України.

Зі змісту ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17 слідує, що заборона стосується прийняття рішень та вчинення будь-яких можливих юридичних дій щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність земельних ділянок площею 474,6783 га.

Однак, на переконання суду, надання дозволу на розробку проекту землеустрою не свідчить про розпорядження, відчуження або передачу земельної ділянки у власність, адже отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише одним з етапів отримання такої ділянки у власність та не означає позитивного рішення про надання такої ділянки у власність.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 04.04.2019 року у справі № 240/6243/18 та від 26.11.2018 року у справі № 128/2389/17.

Більше того, відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що знайшла відображення у рішенні сільської ради № 80 від 02.04.2020 року, не відповідає приписам частини 7 статті 118 ЗК України, якою встановлено вичерпні підстави для відмови у наданні відповідного дозволу.

За наведених обставин рішення відповідача, що оскаржується, слід визнати протиправним та скасувати.

З приводу посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 7 статті 118 ЗК України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади.

Водночас, принцип мовчазної згоди, визначений статтею 118 ЗК України, передбачає виключно право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу або відмови.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №806/3095/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 814/736/16, від 23 січня 2019 року у справі № 803/667/18 та від 21 лютого 2019 року у справі № 815/628/18.

Щодо наступної позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, то така вимога є похідною від основної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення, а тому підлягає задоволенню.

У той же час, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою не може бути задоволеною, адже, на переконання суду, зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлена відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом. Однак, судом встановлено, що відповідачем при розгляді клопотання законного представника позивача не надана належна його оцінка на предмет відповідності вимогам статті 118 ЗК України, так як оскаржувана відмова ґрунтувалася на зовсім інших обставинах, які не були пов`язані з відповідною нормою. Тому вказане клопотання законного представника позивача підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання. Адже прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням.

Саме такий правовий висновок із подібного питання був зроблений Верховним Судом у постанові від 03.12.2019 року по справі № П/811/2541/17.

Відтак, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, розташованої в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, не підлягає задоволенню.

Разом із тим, згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин суд вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 10.02.2020 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Оскільки законний представник позивача був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 54 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 80 від 02.04.2020 року Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області гр. ОСОБА_2 .

Зобов`язати Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 10.02.2020 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Законний представник позивача: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ); Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: 23227, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд. 12; ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович