Справа № 360/1269/20
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року справа №360/1269/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 360/1269/20 (головуючий суддя І інстанції - Смішлива Т.В.), складене у повному обсязі 06 травня 2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області в якому просив суд:

- визнати дії Управління щодо відмови ОСОБА_1 у наданні 100-процентної знижки за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір соціальної норми опалювальної площі житла на одне домогосподарство у складі двох осіб та на подвійний розмір нормативу газу на приготування їжі в опалювальний період, в міжопалювальний період на подвійний розмір нормативу газу на приготування їжі -неправомірними;

- зобов`язати відповідача надати позивачу 100-процентну знижку за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір соціальної норми опалювальної площі житла на одне домогосподарство у складі двох осіб та на подвійний розмір нормативу газу на приготування їжі в опалювальний період, в міжопалювальний період на подвійний розмір нормативу газу на приготування їжі (а.с. 1-2).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 47-49).

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області надати позивачу 100-процентну знижку за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір загальної площі, що становить 93.4 кв. метра на сім*ю у складі двох непрацездатних осіб .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що у нього наявне право на отримання 100-процентної знижки за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір соціальної норми опалювальної площі житла.

Вважає, що площа житла при такому розрахунку має бути 93,4 кв.метра (а.с. 60-61).

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 , є особою з інвалідністю другої групи, внутрішньо переміщеною особою, отримує пенсію по інвалідності 2 групи потерпілі від аварії ЧАЕС, що підтверджено наявними копіями документів, а саме: паспортом громадянина України (а.с. 18), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 14), довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 17), пенсійного посвідчення (а.с. 17), посвідчення серії НОМЕР_2 від 01 березня 2010 року та посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1) (зв. бік а.с. 14).

ОСОБА_2 - є дружиною позивача, внутрішньо переміщеною особою та отримує пенсію за віком (а.с. 22-24).

30 квітня 2016 року позивач та його дружина на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом в реєстрі за № 288 отримали у власність житловий будинок АДРЕСА_2 загальною корисною площею 46,70 кв. метрів, житлова площа 28,10 кв. метрів (а.с.. 20).

10 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання пільги на житлово-комунальні послуги, як інваліду війни 2 групи з 10 травня 2016 року (а.с. 40).

Зі змісту заяви встановлено, що будинок за адресою мешкання позивача облаштовано лічильником природнього газу.

Відповідно до витягу з протоколу № 20 засідання комісії з призначення всіх видів державної соціальної допомоги від 08 червня 2016 року позивача взято на облік до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с. 41).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради № 5883 від 22 червня 2016 року позивача, як інваліду війни 2 групи та члену його сім`ї ОСОБА_2 з 10 травня 2016 року взято на облік до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с. 35).

29 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання 100 процентної знижки за користуванням газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю), тобто 105 кв. метрів житла та на подвійний розмір нормативу газу на приготування їжі (а.с. 15, 43-44).

Листом Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради № 2187 від 13 березня 2020 року відповідач повідомив позивача, що загальна площа будинку становить 46,7 метрів квадратних, в межах якої надаються пільги на користуванням газом для опалювання житла. Станом на 12 березня 2020 року пільги за жовтень 2019 року - лютий 2020 року нараховані в повному обсязі (а.с. 16).

З наведених матеріалів справи встановлено, що позивачу нараховується пільга на користування газом для опалення житла загальною площею 46,7 кв. метрів, що не заперечується позивачем.

Спірним питанням даної справи є правомірність заявлених позовних вимог позивача про надання вищевказаної пільги на подвійний розмір соціальної норми опалювальної площі житла (125,04 кв. метра)на одне домогосподарство у складі двох непрацездатних осіб.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку що, позивач проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 46,70 кв. метра, на яку відповідачем нараховується 100 процентна знижка, а тому посилання позивача на наявність у нього права на отримання 100 процентної знижки на 125,04 кв. метра є безпідставною.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон № 3551).

Відповідно до статті 1 Закону № 3551-ХІІ, він спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

За приписами пунктів 4 та 5 статті 13 Закону №3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:

100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 3551-ХІІ площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 100 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 100-процентна відповідна знижка плати.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-ХІІ фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію вказаного Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

З аналізу вищевказаних норм права слідує, що максимально можливий розмір загальної площі житлового будинку на яку нараховується 100-процентна знижка плати становить 105 кв. метрів., при цьому, така знижка на максимальну полощу надається виключно за умови наявності відповідної площі житлового будинку.

З наведених матеріалів справи встановлено, що позивачу нараховується пільга на користування газом для опалення житла загальною площею 46,7 кв. метрів, що не заперечується позивачем.

При цьому, з аналізу договору купівлі - продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом в реєстрі за № 288, слідує, що отриманий у власність житловий будинок АДРЕСА_2 має загальну корисну площу 46,70 кв. метрів, житлову площу 28,10 кв. метрів (а.с.. 20)

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що статтею 13 Закону № 3551-ХІІ не передбачено пільги щодо подвійного розміру нормативу газу на приготування їжі, такої пільги також не передбачено іншими Законами України.

Враховуючи те, що право позивача на отримання належної йому знижки за користуванням газом для опалювання житла не порушено, така знижка виплачена у повному обсязі за наявний у позивача у власності будинок по повній його площі, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції у необхідності відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга фактично дублює позовну заяву, інших доводів не містить.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 360/1269/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 360/1269/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова