Справа № 522/24316/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 522/24316/14-а

адміністративне провадження № К/9901/10722/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів Мартинюк Н. М., Шишова О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ», про визнання незаконними та скасування рішень, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (колегія суддів у складі: Градовського Ю. М., Стас Л. В., Турецької І. О.),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У грудні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звернулися до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» (далі - ОК «МЖСТ ДОМ»), в якому, з урахуванням уточненого позову, просили визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 № 351 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, що надаються даховою котельнею ОК «МЖСТ ДОМ» для будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Д» № 353 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Д, для ОК МЖСТ «Дом».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками квартир будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 02.12.2014 їм стало відомо з офіційного Інтернет сайту Одеської міської ради, що 27.11.2014 виконавчий комітет Одеської міської ради прийняв рішення № 351 та № 353. Також зазначили, що рішення щодо встановлення тарифів приймалось трьома членами кооперативу, які не є співвласниками будинку та не мають повноважень від співвласників будинку. Крім того, вказані тарифи були прийняті з порушеннями законодавства. Також, позивачі зазначили, що ніяких обговорювань даних тарифів третьою особою не проводилось, про вказані тарифи та їх структуру не було оголошено ОК «МЖСТ ДОМ» та про проект вказаних рішень виконкому позивачі дізналися лише з сайту відповідача.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Приморський районний суд міста Одеси постановою від 23.09.2015 позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 № 351 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, що надаються даховою котельнею ОК «МЖСТ ДОМ» для будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Д»; визнав протиправним та скасував рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 № 353 «Про встановлення тарифів на послуги з утриманням будинку і споруд на прибудинкової території, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Д для ОК МЖСТ «Дом»». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Одеською міською радою при прийнятті спірних рішень про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку та встановлення тарифів на теплову енергію, опалення й гарячого водопостачання, не виконано належним чином контроль за врахуванням зауважень щодо тарифів і цін на послуги та порушено процедуру щодо обговорення і врахування відповідних пропозицій мешканцями будинку.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 14.12.2015 постанову Приморського районного суду міста Одеси від 23.09.2015 скасував та прийняв нову, якою в задоволенні позову відмовив.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що проекти спірних рішень були розміщенні міською радою на офіційному сайті виконавчого комітету Одеської міської ради 04.11.2014. Крім того, суд зазначив, що ні під час вирішення справи в суді апеляційної інстанції, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачі не надали свої розрахунки, які б могли спростувати неправильність чи економічну необґрунтованість тарифів, які були затверджені рішенням Одеської міської ради. Крім посилань про те, що вони завищені, позивачі не довели протилежне. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОК «МЖСТ ДОМ» належним чином довів інформацію про зміну тарифів і цін на житлово-комунальні послуги, а мешканці будинку у встановлені терміни не подали свої зауваження чи пропозиції, які могли бути враховані при підготовці зміни тарифів. Щодо процедури прийняття рішень радою, суд зазначив, що за правилами статті 31 Закону України «Про засади державної політики у сфері господарської діяльності» міські ради з метою реалізації покладених на них цим Законом повноважень у здійсненні державної регуляторної політики можуть створювати у своєму складі постійні комісії з питань реалізації державної регуляторної політики або можуть покладати ці повноваження на одну з існуючих постійних комісій відповідної ради. Судом встановлено, що такою комісією є департамент економічного розвитку, який і перевіряє економічне обґрунтування тарифів і цін на житлово-комунальні послуги. Крім того, суд зазначає, що департаментом економічного розвиту Одеської міської ради були розглянуті звернення ОК «МЖСТ ДОМ» щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та встановлення тарифів на опалення та гарячого водопостачання для будинку, та зроблений висновок що вони відповідають нормам єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги. Таким чином, суд дійшов висновку, що проекти рішень Одеської міської ради про встановлення тарифів для будинку № 59-Д по вул. Академіка Вільямса були підготовлені у відповідності до вимог Закону України «Про засади державної політики у сфері господарської діяльності». Крім того, суд зазначив, що в матеріалах справи наявні усі необхідні судові рішення, які спростовують посилання позивачів, та підтверджують правомірність надання житлово-комунальних послуг ОК «МЖСТ ДОМ» мешканцям житлового будинку АДРЕСА_1.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначають, що Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» не виконав свій обов`язок щодо інформування споживачів про розмір тарифу, переліку послуг тарифу, що входять до складу відповідних послуг, їх вартості, періодичності чи строків надання послуг та інше. Зазначають, що вказану інформацію вони отримали тільки тоді, коли звернулися до суду з клопотанням про забезпечення позову. Також зазначають, що суд апеляційної інстанції залишив дану обставину без розгляду та не встановив те, що Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» не виконав свій обов`язок оприлюднення вищевказаної інформації, а відповідач не перевірив це виконання, чим позбавив позивачів на участь в обговоренні нових тарифів. Наголошують на порушені прав позивачів, встановлених статтею 6 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та в дотриманні органом місцевого самоврядування процедурних вимог з приводу прийняття даних рішень. Крім того, скаржники зазначають, що суди попередніх інстанцій не з`ясували чи є позивачі співвласниками багатоквартирного жилого будинку АДРЕСА_1 , чи надавали вони згоду на вчинення будь-яких дій з власністю, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Також, на їх думку, суд апеляційної інстанції повинен був застосувати норми Цивільного кодексу України, які передбачають статус позивачів, як власників (співвласників) майна. Вважають, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Позиція інших учасників справи

Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Рух касаційної скарги

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 09.02.2016 відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015.

29.01.2018 вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2018 призначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Стародуб О. П., судді Анцупова Т. О., Кравчук В. М. для розгляду судової справи № 522/24316/14-а.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 13.05.2020 № 781/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/24316/14-а, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т. О., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справ.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2020 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Стародуб О. П., судді Кравчук В. М., Єзеров А. А. для розгляду судової справи № 522/24316/14-а.

Розпорядженням в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 05.06.2019 № 932/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/24316/14-а, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 02.06.2020 ухвали про відведення судді-доповідача Стародуба О. П. та суддів Єзерова А. А., Кравчука В. М. від розгляду матеріалів касаційної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2020 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мельник-Томенко Ж.М., судді Жук А.В., Мартинюк Н.М. для розгляду судової справи № 522/24316/14-а.

Ухвалою Верховного Суду від 13.07.2020 справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Позивачі є власниками квартир АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_9, АДРЕСА_10, АДРЕСА_11, АДРЕСА_12 , відповідно до свідоцтв про право власності та договорів купівлі-продажу.

10.01.2011 ОК «МЖСТ ДОМ» зареєстрований відповідно до діючого законодавства та відповідно до статуту має юридичну адресу: м. Одеса вул. Академіка Вільямса, 59-Д, та його учасниками є: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

10.01.2011 між ОК «МЖСТ ДОМ» та власником та балансоутримувачем будинку - Молодіжним житлово-будівельним товариством «ДОМ» був укладений Договір про спільну діяльність, відповідно до якого, та на підставі Протоколу від 24.01.2011 № 2, Акту приймання-передачі від 25.01.2011, ОК «МЖСТ ДОМ» почало здійснювати надання мешканцям будинку АДРЕСА_1 -комунальні послуги.

15.05.2014 на підставі Акту приймання-передачі житлового комплексу або частини з балансу на баланс Молодіжне житлово-будівельне товариство «Дом», як власник та балансоутримувач, передало на баланс ОК «МЖСТ ДОМ» будинок АДРЕСА_1.

Законність передачі будинку № 59-Д на управління ОК «МЖСТ ДОМ» та законність надання ОК «МЖСТ ДОМ» мешканцям будинку житлово-комунальних послуг підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/6648/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.12.2014.

Крім того, судами встановлено, що ОК «МЖСТ ДОМ» як виробник/виконавець житлово-комунальних послуг у відповідності до вимог діючого законодавства підготував пакет документів щодо розрахунків економічно-обґрунтованих тарифів на теплову енергію та послуг опалення й гарячого водопостачання для будинку, і тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території та 13.10.2014 подав документи до виконавчого комітету Одеської міської ради для розгляду, перевірки та затвердження.

Після перевірки економічного обґрунтування розрахунків тарифів на послуги опалення та гарячого водопостачання, проект рішення запропоновано внести на розгляд виконавчого комітету Одеської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 № 351 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, що надаються даховою котельнею ОК «МЖСТ ДОМ» для будинку, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Академіка Вільямса, 59-Д» було встановлено для мешканців вказаного будинку тарифи на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 № 353 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: м. Одеса вул. Академіка Вільямса, 59-Д, для ОК МЖСТ «ДОМ» було встановлено тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями позивачі просять визнати їх незаконними та скасувати. Підставою для скасування спірних рішень, на думку позивачів, є те, що міською радою порушено процедуру прийняття рішення про затвердження тарифів і цін на послуги, крім того в порушення діючого законодавства, до затвердження тарифів не проводились громадські слухання, на яких ОК «МЖСТ ДОМ» повинен був доповісти структуру ціни-тарифу і погодити її з мешканцями будинку. Крім того, на думку позивачів, підставою для скасування спірних рішень міської ради є те, що ні хто із позивачів не є членами ОК «МЖСТ ДОМ», а дахова котельна незаконно привласнена.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом пункту «а» статті 28 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Підпунктом 4 частини першої статті 5 Закону № 1875-IV було передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, належить розроблення в межах повноважень системи нормативно-правових актів щодо формування цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), стандартів, нормативів, норм, порядків та правил у сфері житлово-комунальних послуг, а також щодо експлуатації, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об`єктів житлового фонду.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 7 Закону № 1875-IV до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Приписами статті 14 Закону № 1875-IV визначено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 21 Закону № 1875-IV виконавець має право: розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону).

Пунктами 1, 2 частини першої статті 22 Закону № 1875-IV передбачено, що виробник має право: розробляти і подавати на затвердження уповноваженим органам ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги першої та другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону); пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону).

Приписами статті 31 Закону № 1875-IV передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Відповідно до частини другої статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до абзацу 12 частини другої статті 3 Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям, зокрема, актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 30.07.2012 № 390 (далі - Порядок № 390, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Пунктом 2.2. Порядку № 390 передбачено, що протягом п`яти робочих днів з дня подання відповідних розрахунків до органу місцевого самоврядування суб`єкти господарювання інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів за визначеними цим Порядком способами.

Згідно з пунктом 2.3. Порядку № 390 суб`єктами господарювання, що виробляють теплову енергію, надають комунальні послуги (послуги централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення) до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір тарифу та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); копія постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, про встановлення тарифів на теплову енергію чи послуги централізованого водопостачання, водовідведення (у разі, якщо суб`єкт господарювання є ліцензіатом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливо-мастильних матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо); інша додаткова інформація, визначена суб`єктом господарювання та/або органом місцевого самоврядування. Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності) та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги. Суб`єкт господарювання додатково може також доводити до відома споживачів інформацію за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.

Відповідно до пункту 2.4. Порядку № 390 суб`єктами господарювання, що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір тарифу (з податком на додану вартість) для кожного конкретного будинку; перелік послуг, що входять до складу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаватимуться в кожному конкретному будинку, та їх вартість; періодичність та строки надання послуг; обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, визначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо); інша додаткова інформація, визначена суб`єктом господарювання та/або органом місцевого самоврядування. Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності) та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них. Суб`єкт господарювання додатково може також доводити до відома споживачів інформацію за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-XI), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України унесені зміни.

Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

Щодо доводів касаційної скарги про порушення ОК «МЖСТ ДОМ» Порядку № 390, зокрема, що кооператив не довів до споживачів інформацію про структуру, розмір та причини зміни тарифу, як то передбачено пунктами 2.3. та 2.4. Порядку № 390, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Пунктом 2.1. Порядку № 390 визначено, що суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що суб`єктом господарювання є ОК «МЖСТ ДОМ», який надає послуги з опалення, водопостачання та теплопостачання.

Відповідно до пункту 2.2. Порядку № 390 протягом п`яти робочих днів з дня подання відповідних розрахунків до органу місцевого самоврядування суб`єкти господарювання інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів за визначеними цим Порядком способами.

Інформація про зміну тарифів щодо опалення, теплопостачання та постачання гарячої води доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження, за необхідності, та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля будівель де споживачі отримують відповідні послуги (пункт 2.3. Порядку № 390).

Аналогічний порядок інформування здійснює суб`єкт господарювання щодо надання послуг з утримання будинків і споруд, та послуг з вивезення побутових відходів (пункт 2.4. Порядку № 390).

Судами попередніх інстанцій встановлено факт належного виконання ОК «МЖСТ ДОМ» обов`язку щодо доведення необхідної інформації, передбаченої Порядком № 390, до мешканців будинку АДРЕСА_1 в період вересень-жовтень 2014 року, в якому і формувалися тарифи на послуги, шляхом розміщення на інформаційних стендах та на кожній парадній будинку АДРЕСА_1.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що суб`єкт господарювання - ОК «МЖСТ ДОМ» належним чином довів інформацію про зміну тарифів і цін на житлово-комунальні послуги, а мешканці будинку у встановлені терміни не подали свої зауваження чи пропозиції, які могли бути враховані при підготовці зміни тарифів.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Одеська міська рада після підготовки проекту рішення про встановлення тарифів і цін на комунальні послуги в будинку АДРЕСА_1 у відповідності до вимог діючого законодавства розмістили вказані проекти на офіційному сайті ради 04.11.2014.

Посилання скаржників на не проведення засідання погодженої комісії у складі мешканців будинку та представників кооперативу, як на порушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не передбачено існування такої комісії, та тим паче обов`язку ОК «МЖСТ ДОМ», як суб`єкта господарювання, який надає житлово-комунальні, створювати та приймати участь у засіданнях такої комісії.

Суд першої інстанції єдиною підставою для задоволення позову зазначив не надсилання виконавчим комітетом Одеської міської ради зауважень та пропозицій мешканців будинку до ОК «МЖСТ ДОМ».

Відповідно до пункту 2.8. Порядку № 390 зауваження і пропозиції, які отримані органом місцевого самоврядування, надсилаються для розгляду суб`єкту господарювання. За результатами такого розгляду суб`єкт господарювання приймає рішення про їх урахування чи відхилення.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, 04.11.2014 у зверненні за № 34-КО-5387 до Одеського міського голови мешканці вказаного будинку повідомили про деякі порушення з боку ОК «МЖСТ ДОМ», крім того просили зобов`язати суб`єкт господарювання включити опалення та встановити належного балансоутримувача будинку. З аналогічним зверненням мешканці будинку звернулися до Одеського міського голови і 17.11.2014 за № 34-Ко-5387/2. В своєму зверненні мешканці не висловили свої пропозиції щодо економічного обґрунтування тарифів на комунальні послуги, а зауважили тільки на непорозуміння щодо дахової котельної.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції встановив, що ні під час вирішення справи в суді апеляційної інстанції, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачі не надали свої розрахунки, які б могли спростувати неправильність чи економічну необґрунтованість тарифів, які були затверджені рішенням Одеської міської ради. Крім посилань про те, що вони завищені, позивачі не довели протилежне. На неодноразові пропозиції надати свої економічно обґрунтовані ціни і тарифи, позивачі повідомили про їх відсутність.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що департаментом економічного розвиту Одеської міської ради були розглянуті звернення ОК «МЖСТ ДОМ» щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та встановлення тарифів на опалення та гарячого водопостачання для будинку, та зроблений висновок що вони відповідають нормам єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 № 351 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, що надаються даховою котельнею обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» для будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1» та № 353 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: м. Одеса вул. Академіка Вільямса, 59-Д, для ОК МЖСТ «Дом» прийнятті відповідно до вимог діючого законодавства, при їх прийнятті відповідачем не були порушені процедури прийняття та оприлюднення.

Доводи скаржників про те, що суд не з`ясував чи є позивачі співвласниками багатоквартирного жилого будинку АДРЕСА_1 та співвласниками майна вказаного будинку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дане питання не є предметом заявленого позову. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суди не зобов`язані були встановлювати ці обставини, отже судами встановлено тільки ті обставини, які стосуються предмету спору, зокрема було встановлено, що позивачі є власниками квартир у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджує факт розповсюдження оскаржуваних рішень на позивачів.

Верховний Суд звертає увагу, що враховуючи предмет заявленого позову, при вирішенні даної адміністративної справи не ставиться питання належності чи неналежності відповідного майна певним особам. Предметом даного позову є визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Одеської міської ради, відповідно, предметом доказування є дотримання чи не дотримання органом місцевого самоврядування положень чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень, а також, чим саме порушене право позивачів.

Як встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 у справі № 6-46930св14 за позовом ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_15 про стягнення заборгованості, ОК «МЖСТ ДОМ» є належним балансоутримувачем. Проте спірні рішення виконавчого комітету Одеської міської ради не вирішують питання належності дахової котельні тій чи іншій особі, а тільки встановлюють тарифи на послуги з опалення і гарячого водопостачання та з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для мешканців будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Проте Верховний Суд не погоджується з позицією суду апеляційної інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин приписів Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки відповідно до абзацу 12 частини другої статті 3 цього Закону дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 826/9665/16, від 19.06.2020 у справі № 420/3134/19, від 30.04.2020 у справі № 200/3842/19-а, від 05.03.2020 у справі № 128/3878/15-а.

Зважаючи на обставини, у зв`язку з якими позивачі звернулися до адміністративного суду, і наведене вище законодавче регулювання порядку оскарження рішень органів місцевого самоврядування, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, проте вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 посилання на положення Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

За правилами частин першої і четвертої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції ухвалив правильне по суті рішення, однак помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, шляхом виключення з мотивувальної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 посилання на положення цього Закону. В іншій частині постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 підлягає залишенню без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-IX та статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на Закон України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк О.О. Шишов