Справа № 380/2085/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2085/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 липня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Ониськів А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові питання сплати судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

12.03.2020 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 до Міністерства юстиції України , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) , місцезнаходження: 79013, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від29.05.2020, просить:

- стягнути з Міністерства юстиції України та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на його користь: 259684,53 грн середнього заробітку за час затримки виконання постанови Верховного Суду у справі № 813/5500/14 без урахування обов`язкових платежів та податків; 1110375,00 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, нарахованої на суму середнього заробітку без урахування обов`язкових платежів та податків; 18885,30 грн різниці між надбавкою за ранг без урахування обов`язкових платежів та податків; 5771,76грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; 120264,23грн надбавки за вислугу років без урахування обов`язкових платежів та податків; 31666,39грн різниці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; 25101,98 грн індексації заробітної плати; 27061,38 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, нарахованої на розмір індексації.

Ухвалою від 30.03.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

У судовому засіданні суд постановив на обговорення питання залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

У судовому засіданні позивач проти залишення позовної заяви без руху не заперечив.

У судовому засіданні представник відповідачів проти залишення позовної заяви без руху не заперечила.

При вирішення питання залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із не сплатою судового збору, суд виходив з наступного.

У частині третій статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина третя статті 161, частина восьма статті 160 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.

Статею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно із частиною першою статті 3 та статею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас згідно зі статею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи здійснено нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713 (далі - Інструкція №114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17.09.1992 № 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули вказаної Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

З наведених норм чинного законодавства можна дійти до висновку про те, що середній заробіток за час затримки виконання постанови Верховного Суду у справі №813/5500/14 за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду не входить до структури заробітної плати.

З огляду на вказане, суд вважає, що пільга щодо звільнення від сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" не може бути застосована до сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення з Міністерства юстиції України та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 259684,53 грн середнього заробітку за час затримки виконання постанови Верховного Суду у справі №813/5500/14 без урахування обов`язкових платежів та податків.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно зі статею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2102 гривень.

Підпунктом 1.1 пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач заявив одну позовну вимогу майнового характеру у розмірі 259684,53 грн, за яку необхідно сплатити судовий збір.

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви становить 2596,85грн.

До позовної заяви не долучено платіжного документа про сплату судового збору.

Отже, судовий збір не сплачено. Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2596,85 грн та подати до суду відповідний платіжний документ, який підтверджує сплату судового збору.

Інформацію про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Львівського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (http://adm.lv.court.gov.ua) в розділі "Судовий збір".

Такими реквізитами є: отримувач коштів: УКуЗалiз.р м.Льв./Залізничний/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007594; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA4013003, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: "судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ (суду, де розглядається справа). На згаданому вище сайті є також можливість автоматично розрахувати та сформувати квитанцію для сплати судового збору.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Керуючись статтями 169, 171, 248, 256, 294, пунктом 3 Прикінцевих положень КАС України, суд -

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду залишити без руху.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, але не менше ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), скерувавши на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) такі документи:

1) оригінал квитанції про сплату судового збору.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили негайно після її проголошення та оремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Повна ухвала суду складена 20 липня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик