Справа № 540/625/20
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/625/20
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 7 травня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просив зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком з 29.09.2017р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірах відповідно до норм ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що при наявності трудового стажу, досягненні пенсійного віку та судових рішень, він має право на призначення пенсії за віком з 2017р.. Проте, пенсійний орган безпідставно відмовляє у її призначені.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив суд позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 7 травня 2020р. позов задоволено частково.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути заяву від 7.05.2019р. ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

За рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФУ в Херсонській області стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 420,4грн. шляхом безспірного списання.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та прийняття нового рішення,з наступних обставин.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган у спірних правовідносинах діяв протиправно, оскільки ним не здійснено всіх дій для призначення пенсії позивачу, у тому числі із дослідженням страхового стажу, суд вважав передчасними вимоги про зобов`язання призначити пенсію. Належним способом відновлення порушеного права суд вважав зобов`язання ГУПФУ розглянути заяву позивача від 7.05.2019р. щодо призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нове рішення, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 є громадянином України, який на даний час проживає в державі Ізраїль.

29.09.2017р. ОСОБА_1 через свого представника звернувся із заявою до пенсійного органу про призначення йому пенсії за віком.

Проте, Генічеський ОУПФУ Херсонської області (правонаступником якого є ГУ ПФУ у Херсонській області) своїм листом за №2270/02 від 4.10.2017р. відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом №22-1.

Зокрема, пенсійний орган зазначив, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон не є документом, передбаченим п.2.9 Порядку, а лише дає право на виїзд з України та в`їзд на її територію та посвідчує громадянина України під час перебування за межами України. Також, зазначено про необхідність надати до пенсійного органу оригінали документів.

В подальшому, Генічеського ОУПФУ прийнято рішення за №30 від 30.10.2017р., яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та у даному рішенні зазначено, що рішення про призначення пенсії може бути прийнято відповідним управлінням Фонду у районі, місті, районі у місті за місцем проживання (реєстрації) заявника в Україні та за умови особистого звернення заявника або його уповноваженого представника та надання заяви установленої форми разом з документами, необхідними для призначення пенсії.

30.11.2017р. ОСОБА_1 через свого представника повторно звернувся із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за віком.

Однак, Генічеським ОУПФУ своїм листом від 11.12.2017р. за №3907/02 відмовлено позивачу у призначенні пенсії з аналогічних підстав зазначених у листі від 4.10.2017р. за №2270/02.

Не погоджуючись із зазначеними відмовами ОСОБА_1 звернувся в суд із відповідним позовом.

Так, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018р. по справі за №821/862/18 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 29.09.2017р. та від 30.11.2017р. про призначення пенсії та зобов`язано розглянути заяви з прийняттям за результатами їх розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

Ухвалюючи зазначене рішення суд вважав, що представником заявника подано до пенсійного органу належним чином оформлені документи.

11.12.2018р. представником ОСОБА_1 було надіслано до відповідача вимогу про добровільне виконання наведеного судового рішення.

Проте, відповідачем своїм листом від 20.12.2018р. за №13185/03-01 ОСОБА_1 повідомлено про те, що рішення апеляційного суду виконано. За результатами розгляду заяв про призначення пенсії від 29.09.2017р. та 30.11.2017р. ГУ ПФУ в Херсонській області дійшло висновку, що ОСОБА_1 порушено порядок звернення до органу ПФУ із відповідною заявою, а саме не дотримано вимоги, встановлені приписами ст.44 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку №22-1.

Наявність порушень пояснювалося тим, що документ, що посвідчує особу заявника не відповідає Порядку №22-1; надані копії документів, необхідних для призначення пенсії, не завірені належним чином; не надано документів уповноваженого органу РФ на підтвердження того, що заявнику не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м.Севастополя.

Листом від 20.12.2018р. за № 3090/02-04 ГУ ПФУ в Херсонської області повідомило Сеплярського О.Д. про відмову в призначенні пенсії з аналогічних підстав, зазначеним в листі від 20.12.2018р. за №13185/03-01.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернувся в суд знову за захистом своїх прав.

Так, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 3 липня 2019р. по справі за №540/1094/19, яке набрало законної сили згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2019р., визнано протиправними та скасовані рішення ГУ ПФУ в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 яка викладена у листах відповідача від 20.12.2018р. за №13185/03-01, №3090/02-04.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 29.09.2017р. та від 30.11.2017р. про призначення пенсії, з перевіркою наявності у ОСОБА_1 права на її призначення та виплату, з прийняттям за результатами розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

В подальшому, на виконання зазначеного судового рішення пенсійний орган розглянув заяви позивача від 29.09.2017р. та від 30.11.2017р. та своїм листом від 28.01.2020р. №322/03-04 повідомив ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вказана відмова вмотивована тим, що звернення за призначенням пенсії за заявою від 29.09.2017р. здійснено з порушенням вимог Порядку №22-1, а саме, копії поданих документів нотаріально не завірені належним чином (надано копії з нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій) та відсутній паспорт громадянина України. За заявою від 30.11.2017р. відсутній необхідний страховий стаж 15 років, а саме в трудовій книжці є запис про службу в лавах ВМФ СРСР з 1975р. по 1990р., підстава військовий квиток ГЛ № 166345, однак в трудовій книжці відсутнє посилання на дату військового квитка та відсутні дата призову та звільнення із служби, в зв`язку із чим підстав для зарахування зазначеного періоду при обчисленні страхового стажу немає.

Перевіряючи правомірність дії пенсійного органу щодо відмови у призначені пенсії позивачу, з урахуванням підстав позову, а також висновків суду першої інстанції та доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями ст.46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки приписи Конституції України та пенсійного законодавства України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Положеннями ст.1 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Як вбачається із матеріалів справи, що відмова пенсійного органу у призначені пенсії за заявою ОСОБА_1 від 29.09.2017р. вмотивована тим, що звернення за призначенням пенсії за заявою від 29.09.2017р. здійснено з порушенням вимог Порядку №22-1, а саме, копії поданих документів нотаріально не завірені належним чином (надано копії з нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій) та відсутній паспорт громадянина України.

Проте, зазначені доводи УПФ визнані судом про справі за № 821/682/18 необґрунтованими, а бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 з цих підстав протиправною.

Згідно приписів ч.4 ст.78 КАС України, зазначені обставини є преюдиційними та в силу положень ч.4 ст.78 КАС України доказуванню не підлягають

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про протиправність відмови ГУ ПФУ у призначені пенсії за заявою ОСОБА_1 від 29.09.2017р..

Що стосується відмови пенсійного органу у призначені позивачу пенсії за заявою від 30.11.2017р. через відсутність необхідного страхового стажу, судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на дату звернення позивача за призначенням пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи, що УПФ за наданими документами до страхового стажу зараховано 13 років 3 місяці 25 днів, та неврахований період службу в лавах ВМФ СРСР з 1975р. по 1990р., оскільки в трудовій книжці відсутнє посилання на дату військового квитка та відсутні дати призову та звільнення із служби, а тому УПФ вважало, що немає підстав для зарахування зазначеного періоду при обчисленні страхового стажу.

Положеннями ст.62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пп."а" п.2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за № 110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Вищезазначене свідчить, що питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, відповідно до п.2.19 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно.

З урахуванням того, що в трудовій книжки містяться дані про період військової служби позивача (1975р. - 1990р.), підстава військовий квиток ГЛ № 166345, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність не зарахування УПФ періоду служби позивача в лавах ВМФ СРСР з 1975р. по 1990р..

Отже, на час звернення до пенсійного органу позивач досяг пенсійного віку у нього був наявний страхової стаж білильне 15 років, що відповідало вимогам ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи наведене, а також те, що позивач з вересня 2017р. звертався із заявами до пенсійного органу про призначення пенсії за віком, і йому неодноразово, з формальних підстав, яки визнавалися судами протиправними, відмовлялося у призначені пенсії, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про передчасність вимог ОСОБА_1 про зобов`язання призначити і нарахувати у встановленому порядку пенсії.

Апеляційний суд звертає увагу не те, що згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003р. №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи вищевикладене та з метою ефективного захисту прав позивача, апеляційний суд вважає за необхідне, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та скасувати як протиправне рішення про відмову у призначені пенсії позивачу, що оформлено листом від 28.01.2020 №322/03-04.

Водночас, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів призначеної пенсії задоволенню не підлягають, як передчасні, зазначені вимоги є вимогами на майбутнє, відповідачем на даний час не порушене заявлене право.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можливо вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2020р. скасувати, та прийняти по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначені пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадянину ОСОБА_1 , оформлене листом від 28.01.2020 № 322/03-04.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.09.2017р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірах відповідно до норм ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволені іншої частини повних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,8 грн., згідно квитанції про сплату №60794 від 5.03.2020р..

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв