Справа № 826/8846/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 липня 2020 року справа №826/8846/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі по тексту - позивач, АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»)
доОфісу великих платників податків ДФС (далі по тексту - відповідач, ОВПП ДФС)
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 12 березня 2018 року №
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку із протиправністю податкового повідомлення-рішення, оскільки АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» дотримано вимоги законодавства в частині отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та здійснення розрахункових операцій за допомогою реєстратора розрахункових операцій Datex MP-50, заводський номер ДУ 02028247; щодо реалізації підакцизних товарів за цінами нижчими від встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957, роздрібна ціна на алкогольні напої, придбані протягом вересня-грудня 2016 року на той час відповідала мінімально встановленим роздрібним цінам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8846/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проведення перевірки встановлено порушення вимог законодавства в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат, не зазначений у ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних цін, що не спростовано позивачем, наслідком чого є застосування до позивача штрафних санкцій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 11 жовтня 2018 року відповідача зобов`язано надати копію акта перевірки та докази, на які відповідач посилається у відзиві.

У судовому засіданні 26 листопада 2018 року відповідача повторно зобов`язано надати суду витребувані у судовому засіданні 11 жовтня 2018 року докази протягом 2 робочих днів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року за клопотанням позивача замінено первісного позивача - Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі по тексту - ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія») на його правонаступника - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

У судовому засіданні 22 липня 2019 року суд, керуючись положеннями частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Як зазначено в адміністративному позові та відзиві на позовну заяву, відповідно до податкового повідомлення-рішення ОВПП ДФС від 12 березня 2018 року № за порушення статті 15, частини десятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 7, 14 частини другої статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» застосовано суму штрафних санкцій 128 425,17 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 15 лютого 2018 року №39/40/36716128 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом (далі по тексту - акт перевірки) та висновку про результати розгляду заперечення ГУ ДФС у Житомирській області від 05 березня 2018 року №1805/6/06-30-40-02-17.

Рішенням ДФС України від 22 травня 2018 року №17540/6/99-99-11-03-01-25 за результатами розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення від 12 березня 2018 року № залишено без змін податкове повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки сторонами у справі визнано факт винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12 березня 2018 року №, яким за порушення статті 15, частини десятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 7, 14 частини другої статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано суму штрафних санкцій 128 425,17 грн., суд вважає вказані обставини встановленими.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить із наступного.

Відповідно до абзаців першого та третього частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до частин двадцять другої - двадцять четвертої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

Відповідно до положень частин двадцять шостої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Відповідно до абзацу сьомого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

Згідно з частиною десятою статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі по тексту - Постанова №957).

Згідно з розмірами мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, затверджених Постановою №957, мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

З наведених вище положень законодавства вбачається, що на суб`єкта господарювання покладено обов`язок здійснювати роздрібну алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат, зазначений у ліцензії, а також здійснення оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, не нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої; у випадку порушення зазначених вимог до суб`єкта господарювання застосовуються штрафні санкції.

Пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі по тексту - Порядок №790) визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні порушень. Зокрема, матеріали справи не містять належним чином засвідченої копії акта перевірки, що унеможливлює дослідження судом змісту виявлених під час фактичної перевірки порушень та співставлення викладених в акті перевірки порушень з доводами позивачу в їх спростування.

Згідно з частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частина четверта статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, згідно з якими: відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи; перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів. Його подають в інструкції з діловодства організації; Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ; відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Таким чином, копії письмових доказів, наявні у справі, мають бути належним чином засвідченими.

Проте суд звертає увагу, що надані відповідачем світло копії документів не засвідчені в установленому порядку та не містять будь-яких відміток про засвідчення копії документа, зокрема «Копія», «Згідно з оригіналом», назви посади особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Тому вказані документи не приймаються судом в якості доказів на підтвердження позиції відповідача з урахуванням чого у суду відсутня можливість дослідити зміст та обсяг виявлених під час перевірки порушень, співставити зазначені в акті перевірки порушення з наданими сторонами доказами та, як наслідок, встановити, чи правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування у відношенні позивача штрафних санкцій.

Додаткового суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивачем використовувався у власній господарській діяльності електронний касовий апарат, відмінний від зазначеного у ліцензії, належним чином засвідчена копія якої у справі відсутня.

З урахуванням викладеного суд вважає, що висновки акта перевірки нормативно та документально не підтверджуються, а тому податкове повідомлення-рішення від 12 березня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ОВПП ДФС.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС 12 березня 2018 року №.

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 782,00 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3; ідентифікаційний код 36716128);

Офіс великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11 «г»; ідентифікаційний код 39440996).

Суддя В.А. Кузьменко