Справа № 360/2124/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2124/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, Біловодського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області (далі - І відповідач), Біловодського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - ІІ відповідач), в якому представник позивача з урахування уточненої позовної заяви від 09 червня 2020 року б/н (арк. спр. 28-30) просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, яка видана Біловодським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 07 лютого 2020 року № 1;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області призначити ОСОБА_1 одноразову допомогу у розмірі, що є не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що чоловік позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку у Свердловському відділенні виконавчої дирекції Фонду у Луганській області. Смерть ОСОБА_2 пов`язана з його професійним захворюванням.

Відповідно до частини сьомої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, що діяла станом на червень 2013 року), у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім`ї повинен бути не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

З огляду на вищенаведене, після смерті чоловіка позивачка 18 червня 2013 року відповідно до постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» звернулася до Свердловського відділення виконавчої дирекції Фонду у Луганській області з заявою про призначення страхових виплат. Заяву від позивача було прийнято. На підставі заяви документи на ім`я ОСОБА_2 направлені до Луганського обласного центру медико-соціальної експертизи (МСЕК).

У свою чергу, Луганський обласний центр медико-соціальної експертизи у 2014 році документи на ім`я ОСОБА_2 направив на консультацію щодо зв`язку його смерті з професійним захворюванням до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України».

Отже, позивачем надано необхідні документи для призначення їй щомісячних страхових виплат (у разі смерті потерпілого). Про недостатність документів або недоліки в їх оформленні відповідачем не зазначалося.

Документи були розглянуті на засіданні загальноінститутської медико-експертної комісії 09 липня 2014 року. Консультативний висновок інституту направлено до Луганського обласного центру МСЕК. Проте, у зв`язку із загальновідомими подіями щодо окупації території Луганської області, документи були поверненні поштою на адресу інституту.

З огляду на те, що починаючи з червня 2014 року відділення поштового зв`язку на окупованій території Луганської області не працювали, позивач не була обізнана про місцезнаходження документів. У 2016 році місцезнаходження документів було встановлено й після зібрання документів, яких не вистачало, позивач звернулася до Біловодського відділення Фонду соціального страхування з заявою про виплату страхових виплат. Заяву подано у зв`язку з тим, що фахівці Станично-Луганського відділення Фонду соціального страхування вимагали написання нової заяви посилаючись на те, що вказаний підрозділ є окремою юридичною особою й у них відсутні будь-які дані щодо звернення позивача до Свердловського відділення виконавчої дирекції Фонду у Луганській області у 2013 році.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви, листом від 12 жовтня 2018 року № 03-11/1304 Біловодське відділення Фонду соціального страхування відмовило позивачу у призначенні страхових виплат.

Позивач звернулась до відповідача зі скаргою. Листом від 28 листопада 2018 року № 5129/03-3 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової допомоги сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого потерпілого у випадку, якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з посиланням на законодавство, діюче на час надання відповіді, а не на те, що діяло на час звернення позивача у 2013 році з заявою про призначення виплат.

Позивач звернулася до Фонду соціального страхування України із скаргою, у якій просила зобов`язати службових осіб Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області негайно надати їй постанову про відмову у призначенні страхових виплат. За результатом розгляду скарги, листом від 05 квітня 2019 року № 03/Н-1010з-1364 виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України відмовлено у задоволенні скарги.

Позивач звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Фонду соціального страхування України та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням від 21 жовтня 2019 року у справі № 360/2289/19 зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення страхових виплат від 07 червня 2017 року та від 28 вересня 2018 року та прийняти відповідні мотивовані рішення за результатами розгляду таких заяв.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі 360/2289/19 відповідач розглянув заяви ОСОБА_1 та постановою від 07 лютого 2020 року № 1 відмовив ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат у зв`язку з ненаданням документів, зазначених у частині третій статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та враховуючи вимоги пункту 2 частини другої статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Позивач не погоджується з рішенням відповідача. Біловодське відділення не є юридичною особою.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини сьомої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, що діяла станом на червень 2013 року), у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім`ї повинен бути не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області позов не визнало, про що 26 червня 2020 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 25397/2020 подало відзив на позовну заяву від 25 червня 2020 року № 2307/10-1 (арк. спр. 57-59).

Заперечуючи проти позовних вимог, І відповідач зазначив, що потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області. Виплати потерпілому проводились з 01 квітня 2001 року до 13 квітня 2013 року. Зазначені виплати були припинені у зв`язку зі смертю потерпілого.

Місто Свердловськ у зв`язку з тимчасовою окупацією, повсюдними проявами насильства, масовими порушеннями прав людини та надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру було віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Справа потерпілого, яка знаходилась на обліку у даному відділенні, та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення. В Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області відсутня можливість доступу до цих документів.

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ІІ відповідача з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника. Разом із заявою позивачем подано такі документи: копія паспорту; копія картки платника податків; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про шлюб; копія трудової книжки ОСОБА_1 ; довідка Луганської обласної МСЕК про причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням від 25 травня 2017 року; копія виписки з акта огляду у МСЕК ОСОБА_2 від 06 березня 2000 року.

У зв`язку з тим, що позивачем надано не всі документи, що передбачені статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та підпунктом 6.1 пункту 6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/139/82, працівниками Біловодського відділення неодноразово надавались роз`яснення, що для призначення страхових виплат в разі втрати годувальника необхідно додати до заяви акт розслідування професійного захворювання за формою П-4 та копію трудової книжки потерпілого ОСОБА_2 .

Станом на 24 червня 2020 року вказані документи до Біловодського відділення позивачем так і не були подані.

Враховуючи вищевикладене, Біловодським відділенням прийнято постанову від 07 лютого 2020 року № 1 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг», відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у призначенні страхових виплат у зв`язку з ненаданням документів, зазначених у частині третій статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Крім того, згідно з частиною восьмою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Також І відповідач звернув увагу суду на те, що рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05 липня 2018 року у справі № 417/5244/18 заяву представника заявника - адвоката Малтиза Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Біловодське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про встановлення юридичного факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 задоволено.

Проте, оскільки на момент встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 та на сьогодні діє Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого виплата одноразової допомоги не передбачається, тому ОСОБА_1 не має права на отримання даної виплати.

З урахуванням викладеного, І відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Біловодське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області правом подати відзив на позовну заяву не скористалось.

Ухвалою від 02 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху (арк. спр. 22-23).

Ухвалою від 12 червня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом залучено до участі у справі другим відповідачем Біловодське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, відмовлено у залученні до участі у справі Біловодського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області як третьої особи, відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича про витребування доказів, відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича про розгляд справи в режимі відеоконференції та ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 40-43).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 18 червня 2013 року звернулась до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області з заявою, зареєстрованою за № 908/05, про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю від професійного захворювання її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаній заяві відсутній перелік доданих до неї документів (арк. спр. 33).

Відповідно до листа Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» від 24 березня 2017 року № 10-М документи на ім`я ОСОБА_2 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були направленні до інституту Луганським обласним центром медико-соціальної експертизи (МСЕ) на консультацію щодо зв`язку його смерті з професійним захворюванням. Документи розглянуті на засіданні загальноінституцької медико-експертної комісії 09 липня 2014 року. Консультативний висновок інституту направлено до Луганського обласного центру МСЕ. Проте, у зв`язку із звісними подіями, документи повернені поштою на адресу інституту. Зараз документи знаходяться в інституті. Для повернення документів необхідно звернутися до Луганського обласного центру МСЕ. У випадку отримання відповідного запиту від Луганського обласного центру МСЕ документи будуть направлені для подальшого опрацювання (арк. спр. 34).

Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 001015 про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 25 травня 2017 року встановлено причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням з 08 серпня 2014 року (арк. спр. 80).

28 вересня 2018 року позивач звернулась до ІІ відповідача з заявою від 28 вересня 2018 року, зареєстрованою за № 71-3, про нарахування страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника, додавши до неї такі документи: ксерокопії власних паспорта, коду, довідки про взяття облік внутрішньо переміщеної особи, трудової книжки, а також ксерокопії свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 , свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (арк. спр. 66-81).

Постановою від 07 лютого 2020 року за № 1 Біловодське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» відмовило ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат у зв`язку з ненаданням документів, зазначених у частині третій статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та враховуючи вимоги пункту 2 частини другої статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (арк. спр. 39, 82).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа № 1-7/99) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 (справа № 1-25/2010) зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Також, у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Оскільки за законом право на страхові виплати та одноразову допомогу у разі смерті потерпілого внаслідок професійного захворювання виникає за умови встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням, а не автоматично з дати смерті потерпілого, до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон 1105-XIV) у редакції, яка діяла на дату встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням.

Закон № 1105-XIV визначав правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві (далі - страхування від нещасного випадку).

Частиною другою статті 13 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами (частина сьома статті 13 Закону № 1105-XIV).

Статтею 33 Закону № 1105-XIV визначено право на страхові виплати у разі смерті потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Згідно з частиною другою статті 33 Закону № 1105-XIV такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку (частина третя статті 33 Закону № 1105-XIV).

Як слідує з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 08 листопада 2000 року, та трудової книжки від 15 липня 1975 року ОСОБА_1 на дату смерті годувальника досягла 55 років, проте працювала у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Свердловське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит».

Отже, у межах спірних правовідносин позивач не має права на одержання щомісячних страхових виплат внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_2 , оскільки не відноситься до визначених частиною другою статті 33 Закону № 1105-XIV непрацездатних осіб, які перебували на утриманні померлого.

Частиною сьомою статті 34 Закону № 1105-XIV визначено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім`ї повинен бути не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються:

акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно з частиною другою статті 35 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу державної реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, в тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли 8-річного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку (частина третя статті 35 Закону № 1105-XIV).

Частиною першою статті 40 Закону № 1105-XIV передбачено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

особам, які мають право на виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1105-XIV одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1105-XIV якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Главою 6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/13982 (далі - Порядок № 24), врегульовані питання призначення виплати одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого.

Згідно з підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 розділу 6 Порядку № 24 (тут і надалі посилання на норми Порядку № 24 наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями:

1) заяви осіб, які мають на це право (колективної чи індивідуальної), для призначення страхових виплат;

2) копій паспортів осіб, які мають на це право (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів);

3) акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

4) акта (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

5) акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено);

6) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

7) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про смерть потерпілого (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

8) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

9) висновку МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання;

10) довідки про середню заробітну плату (доход);

11) копії свідоцтва про народження дитини (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

12) довідки навчального закладу (щорічно) про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

13) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу;

14) довідки МСЕК про встановлення інвалідності осіб - членів сім`ї, які перебували на утриманні померлого;

15) довідки про розмір пенсії потерпілого, у тому числі про розмір одержуваних надбавок (якщо він не працював на день смерті);

16) копій трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів або в іншому установленому законодавством порядку).

Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку (підпункт 6.1.2 пункту 6.1 розділу 6 Порядку № 24).

Оскільки позивачем до заяви про нарахування страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника від 28 вересня 2018 року, поданої до Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області та зареєстрованої за № 71-3, не додано визначених Законом № 1105-XIV та Порядком № 24 обов`язкових документів - акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 та копію трудової книжки потерпілого ОСОБА_2 , позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 07 лютого 2020 року № 1 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» належить залишити без задоволення.

Вимоги про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області призначити ОСОБА_1 одноразову допомогу у розмірі, що є не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого, є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 07 лютого 2020 року № 1 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг», у зв`язку з чим їх також належить залишити без задоволення.

Щодо доводів позивача про те, що частина документів знаходилась у відповідача, який їх втратив, і вина позивача в цьому відсутня, суд зазначає таке.

З заяви ОСОБА_1 від 18 червня 2013 року до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області, зареєстрованої за № 908/05, про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю від професійного захворювання її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо встановити обставини надання позивачем повного пакету обов`язкових документів, передбачених Законом № 1105-XIV та Порядком № 24.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 року № 79-р) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, згідно з додатком 2. За даними переліку, наведеного у Додатку 1, м. Довжанськ (м. Свердловськ) Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України від 16 вересня 2014 року № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

З метою реалізації Мінського протоколу від 5 вересня 2014 року, Мінського меморандуму від 19 вересня 2014 року і Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, резолюції Ради Безпеки ООН від 17 лютого 2015 року № 2202, відповідно до статті 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» Верховною Радою України прийнято постанову від 17 березня 2015 року № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», якою передбачено, що до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Місто Довжанськ (м. Свердловськ) Луганської області відноситься до населених пунктів, які розташовані на території, обмеженій державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Додатком до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII, а відтак офіційно встановлено, що м. Свердловськ Луганської області є тимчасово окупованою територією України.

Неможливість відповідача - органу державної влади отримати доступ до документів, що залишились на тимчасово окупованій території України в м. Довжанську, обумовлена об`єктивним фактом військових дій у районах, які Уряд не контролює, що виключає наявність вини відповідача у тих сферах, які знаходяться поза контролем Уряду.

Суд зазначає, що на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області та Біловодське відділення Фонду соціального страхування України у Луганській області не можна покладати відповідальність за не призначення Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області позивачу одноразової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка за заявою від 18 червня 2013 року як внаслідок бойових дій на території Луганської області, так і внаслідок того, що тільки у 2017 році був підтверджений причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням за довідкою МСЕК серії 12 ААА № 001015 від 25 травня 2017 року.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (ідентифікаційний код 41313100, місцезнаходження: 93411, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, буд. 16), Біловодського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (ідентифікаційний код 41457836, місцезнаходження: 92800, Луганська область, Біловодський район, смт. Біловодськ, вул. Шевченка, буд. 16) визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська