Справа № 400/529/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/529/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року, прийняте у складі суду судді Мельник О.М. в місті Миколаїв по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" до Державної податкової служби України, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Чисто Клінінг" про скасування рішення від 22.11.2019 р. № 1335958/41528079,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Чисто Клінінг", в якому позивач просив суд скасувати рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 22.11.2019 року №1335958/41528079.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" до Державної податкової служби України задоволено. Скасовано рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 22.11.2019 року № 1335958/41528079.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна податкова служба України звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що аналіз норм права, якими врегульовані спірні правовідносини, та фактичні обставини справи не дають підстав вважати рішення суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не взято до уваги, що підставою відмови у реєстрації вказаних накладних стало ненадання платником податків саме на розгляд комісії необхідних документів (первинних документів, щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи) та розрахункових документів, банківських виписок з особового рахунку). Апелянт вважає, що оскільки позивач не просить зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну, у реєстрації якої було відмовлено, це свідчить про відсутність мети в поновленні нібито порушеного права позивача оскаржуваним рішенням. Апелянт вказує, що позивачем не надано обґрунтованих доводів щодо порушення його прав та законних інтересів з боку відповідача та неправомірності дій останнього, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Крім того, апелянт звертає увагу, що в адміністративному позові позивачем не заявлено вимогу про визнання протиправним дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної вказані обставини не відносяться до предмета та обґрунтування заявленого адміністративного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегабуд-Н» зареєстроване як юридична особа 17.08.2017 року. Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва, код КВЕД 23.69 Виробництво інших виробів із бетону гіпсу та цементу, код КВЕД 42.91 Будівництво водних споруд, код КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у., код КВЕД 43.11 Знесення, код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику, код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи, код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва, код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи, код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у., код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами, код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням, код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами, код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними обладнанням, код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальними устаткуванням і приладдям до нього, код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, код КВЕД 52.10 Складське господарство, код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, код КВЕД 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, код КВЕД 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів, код КВЕД 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устаткування, код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування, код КВЕД 41.10 Організація будівництва будівель, код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, код КВЕД 42.11 Будівництво доріг і автострад.

01.10.2019 року Позивачем укладено з ТОВ «Чисто Клінінг» договір №01-10-2019 купівлі-продажу товарів, предметом якого є поставка товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 400 000,00 грн.

Згідно видаткової накладної №72 від 01.10.2019 року ТОВ «Мегабуд-Н» поставило на адресу ТОВ «Чисто Клінінг» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 115.70 грн. із ПДВ.

01.10.2019 року позивачем було складено податкову накладну №1, та 30.10.2019 року зазначену накладну було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

Відповідач прийняв податкову накладну, але реєстрація накладної була зупинена на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, що підтверджується відповідною квитанцією, доданою до матеріалів справи. У квитанції вказано, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування в ЄРПН.

Позивач 08.11.2019 року направив на адресу відповідача письмове пояснення щодо обставин виконання договору із своїм контрагентом та копії фінансово-господарських документів позивача, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій, та документи цілком відповідають вимогам викладеним у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

22.11.2019 року позивач отримав рішення комісії ДПС № 1335958/41528079 про відмову в реєстрації податкової накладної від 01.10.2019 року №1 з підстав ненадання:: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Позивач вважає рішення про відмову у реєстрації податкової накладної таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що саме відповідач повинен надати суду докази про те, що надані позивачем документи для реєстрації податкових накладних є недостатніми, що унеможливлює реєстрацію податкової накладної, при цьому оскільки відповідачем не доведено правомірність свого рішення щодо відмови у реєстрації податкових накладних, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 12 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

За змістом п. 201.16 ст. 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 5-7 Порядку № 117 встановлено, що податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку № 117 передбачено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктами 12-13 Порядку № 117 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктами 18-21 Порядку № 117 встановлено, що Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про:

- реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2019 року позивачем було складено податкову накладну №1, та 30.10.2019 року зазначену накладну було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

Відповідач прийняв податкову накладну, але реєстрація накладної була зупинена на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування в ЄРПН.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення про зупинення реєстрації податкових накладних, податковий орган посилався на пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, які визначені Листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 липня 2019 року по справі № 320/6312/18 зазначив: «…Акти, які затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак, підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством. Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України».

Таким чином, колегія суддів вважає, що зупинення реєстрації податкових накладних на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а відтак, є неправомірним.

Також, колегія суддів зазначає, що підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, визначених Листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, складається з 7 абзаців, які передбачають підстави для встановлення ризиковості платника податку.

На думку колегії суддів, контролюючий орган в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування повинен здійснювати не лише загальне посилання на пп. 1.6 п. 1 Критеріїв, а конкретно зазначати відповідний абзац, в межах якого й закріплений конкретний критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної. Така вимога є цілком обґрунтованою, з огляду на те, що: а) від розуміння конкретного критерію, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, залежить послідовність надання платником податків пояснень, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної; б) тільки визначивши критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган може чітко визначити вичерпний перелік конкретних документів, які платник податків повинен надати контролюючому органу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18.

При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року по справі № 821/1173/17.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що надані позивачем на адресу відповідача та до суду договори купівлі-продажу, видаткові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення, договір суборенди приміщень цілком відповідають вимогам для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду.

Однак, рішенням від 22.11.2019 року №1335958/41528079 відмовлено в реєстрації з посиланням на те, що платником податків не надано документи, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

З даного приводу, колегія суддів зазначає, що зазначені підстави є лише цитатами з п. 21 Порядку № 117, при цьому в самому рішенні відсутні будь-яка конкретизація, яких документів не вистачило для прийняття комісією ДПС рішення про реєстрацію податкової накладної. Не надано такої конкретизації претензій до первинних документів і під час судового розгляду справи.

При цьому, ненаведення мотивів прийнятих рішень не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є формальним та об`єктивно не містить чіткого визначення підстав та мотивів для їх прийняття, а тому, не можуть бути визнане законним та обґрунтованим.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 серпня 2019 року у справі № 2540//3009/18 зазначив: «…Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу».

Отже, на думку колегії суддів, вимоги контролюючого органу щодо надання всіх можливих документів по господарській операції, не можуть бути визнані такими, що відповідають приписам та меті податкового законодавства. Фіскальний орган має обмежитись таким обсягом документального підтвердження господарської операції, який в достатній мірі доводить її реальність та законність. Витребування інших (можливих) документів і, як наслідок їх ненадання, відмову в реєстрації податкової накладної колегія суддів вважає надмірним формалізмом та необґрунтованим втручанням в діяльність господарюючих суб`єктів, що є, нічим іншим, як обмеженням права на свободу господарювання в ракурсі правомірності дій платника податків, доки не доведено зворотнє.

За час розгляду даної справи в судовому порядку, відповідачем - як суб`єктом владних повноважень, не надано належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем документів, а відтак, не доведено правомірності свого рішення.

Посилання апелянта, що оскільки позивач не просить зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну, у реєстрації якої було відмовлено, це свідчить про відсутність мети в поновленні нібито порушеного права позивача оскаржуваним рішенням, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі доводи ґрунтуються на хибному розумінні апелянтом положень процесуального законодавства. Крім того, позивач має право звернутись із позовом про реєстрацію спірної податкової накладної, при цьому згідно вимог ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Доводи апелянта, що позивачем не надано обґрунтованих доводів щодо порушення його прав та законних інтересів з боку відповідача та неправомірності дій останнього, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами. Окрім того, згідно вимог ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо доводів апелянта, що в адміністративному позові позивачем не заявлено вимогу про визнання протиправним дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної, а вказані обставини не відносяться до предмета та обґрунтування заявленого адміністративного позову, такі доводи ксудом не приймаються до уваги, оскільки процедура зупинення реєстрації податкової накладної є обов`язковою складовою, необхідною для винесення рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, тобто у межах предмету доказування по даній справі судом може бути надана правова оцінка наявності правових підстав для зупинення реєстрації податкової накладної. Більш того, як вбачається із позовної заяви, в якості підстав позову також зазначалась протиправність зупинення реєстрації податкової накладної.

Оскільки відповідач не довів правомірність оскаржуваного рішення, а встановлені обставини по справі свідчать про його протиправність, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та його задоволення шляхом скасування рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 22.11.2019 року № 1335958/41528079.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" до Державної податкової служби України, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Чисто Клінінг" про скасування рішення від 22.11.2019 р. № 1335958/41528079 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець