Справа № 500/1278/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1278/20

14 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивачів: Біля РС.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області (далі - відповідач), в якому просять:

- визнати протиправними та скасувати рішення Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 08 квітня 2020 року № 7685 та від 08 квітня 2020 року № 7686;

- зобов`язати Теребовлянську міську раду Теребовлянського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 березня 2020 року та зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Теребовлянську міську раду Теребовлянського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23 березня 2020 року та зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі 23 березня 2020 звернулися до відповідача із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Теребовлянської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області, однак рішеннями Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 08 квітня 2020 року № 7685, № 7686 їм було відмовлено у наданні такого дозволу.

Позивачі не погоджуються із вказаними рішеннями, та вказують на те, що вони необґрунтовані, так як відповідачем не зазначено яким саме вимогам не відповідає місце розташування спірних земельних ділянок.

Ухвалою судді від 03.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №500/1278/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 02.07.2020 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неприбуттям представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву чи інших заяв по суті справи від представника відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивачів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 23.03.2020 позивачі звернулися до відповідача із заявами із про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Теребовлянської міської ради.

До вказаних заяв ними було долучено викопіювання з планово-картографічних матеріалів (Публічної) кадастрової карти щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, копії паспортів та ідентифікаційного коду.

Розглянувши вказані заяви відповідач, рішенням сімдесят другої сесії сьомого скликання Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області 08.04.2020 прийняла рішення:

- №7658, яким відмовила ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га, за межами населеного пункту м.Теребовля, Теребовлянського району;

- №7686, яким відмовила ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_2 , у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га, за межами населеного пункту м.Теребовля, Теребовлянського району.

Дані рішення обґрунтовані тим, що місце розташування спірних земельних ділянок, зазначених на планово-картографічних матеріалах, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (cт. 118 ЗК України).

Не погодившись із такими рішеннями відповідача позивачі звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 64 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених самою Конституцією.

Згідно зі ст. 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Положеннями частини третьої статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина сьома статті 118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Згідно ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

При цьому, згідно п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, як вбачається із вищенаведеного, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, і у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу орган місцевого самоврядування повинен належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Проте, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач в порушення вищенаведених норм чинного законодавства, не мотивував причини своєї відмови, а лиш продублював статтю 118 Земельного кодексу України.

Тому, суд приходить до висновку, що рішення Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 08 квітня 2020 року № 7685 та № 7686 є протиправним та підлягає до скасування.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абз.2 ч.4 ст.245 КАС України).

Отже, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 23 березня 2020 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 08 квітня 2020 року № 7685 та від 08 квітня 2020 року № 7686.

Зобов`язати Теребовлянську міську раду Теребовлянського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 березня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

Зобов`язати Теребовлянську міську раду Теребовлянського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23 березня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Теребовлянська міська рада Теребовлянського району Тернопільської області, місцезнаходження вул. Шевченка, 8, м. Теребовля, Тернопільська область, 48100, .

Головуючий суддя Баранюк А.З.