Справа № 520/7695/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 липня 2020 р. № 520/7695/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бідонько А.В. ,

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача - Маслій Т.В.,

представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року № Ф-1154-54.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року у справі №820/9701/13-а, яка набрала законної сили 21.01.2014 року, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , звернуто постанову до негайного виконання. Втім, запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань лише 16.04.2020 року за № 4006005. Позивач зазначає, що з 02 грудня 2013 року (день постановлення рішення суду) жодним органом не проводились перевірки діяльності позивача як суб`єкта господарювання, в тому числі щодо видів підприємницької діяльності та отриманих доходів. 20 лютого 2020 року ГУ ДПС у Харківській області м. Харків на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" складено та надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання позивача вимогу № Ф-1154-54, якою повідомлено, що станом на 31 січня 2020 року заборгованість зі сплати зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 29293,44 грн. При цьому період, за який позивачу нараховано сказаний борг (недоїмку) у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року № Ф-154-54, не зазначений.

Вважає податкову вимогу від 20 лютого 2020 року № Ф-1154-54 Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні, протиправною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, оскільки податковий орган нараховує суму податку позивачу, яка не є страхувальником у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та не має обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску. Просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати вимогу про сплату боргу, яка прийнята стосовно ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі.

08.07.2020 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. № 01-26/51189/2020) поданий відзив на позов, у якому представник відповідача зазначив, що відповідач позов не визнає, посилаючись на законність формування та надіслання оскаржуваної вимоги. Зазначає, що позивачу як фізичній особі-підприємцю сума боргу 29293,44 грн. зі сплати єдиного внеску нарахована за період з 09 лютого 2018 року до 16 квітня 2020 року. Згідно даних інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування (КВЕД - 52.62 - Роздрібна торгівля з лотків та на ринках) з 02.07.2008 по 16.04.2020 стан платника 11 - припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті). Посилається на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що підприємницьку діяльність давно не здійснює і на обліку в контролюючому органі не перебуває, але надані до матеріалів справи «реєстраційні дані, інтегровані картки платника податків» говорять про те, що позивач є платником ЄСВ відповідно до чинного законодавства. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просив суд задовольнити його з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача проти вимог заявленого позову заперечував, зазначивши, що зняття з обліку ФОП - платників ЄСВ здійснюється контролюючими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку. Такі перевірки проводяться у порядку, встановленому ПКУ. Враховуючи те, що ФО-П ОСОБА_1 не було знято з обліку у контролюючого органу як платника єдиного соціального внеску, тож позивачу нараховувався єдиний соціальний внесок в його мінімальних сумах.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що 20 лютого 2020 року ГУ ДПС у Харківській області м. Харків на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" складено та надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання позивача вимогу № Ф-1154-54, якою повідомлено, що станом на 31 січня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 29293,44 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з відомостей про стан розрахунків з бюджетом з електронного кабінету платника податків сума боргу 29293,44 грн. зі сплати єдиного внеску нарахована за період з 09 лютого 2018 року до 16 квітня 2020 року.

Не погоджуючись із прийнятою податковою вимогою № Ф-1154-54 від 20.02.2020 року, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 №576, податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв`язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаним Законом визначені: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Отже, з аналізу вищенаведеної норми Закону випливає, що платниками єдиного єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є лише зареєстровані у передбаченому законодавством порядку фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч. 2 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 р. № 1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016 р., надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 р. № 755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (в подальшому Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Отже, з приписів вищенаведених норм законодавства випливає, що взяття на облік фізичних осіб - підприємців як платників єдиного внеску здійснюється у тому випадку, якщо відомості про них містяться в Єдиному державному реєстрі.

Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 була зареєстрована Куп`янською районною державною адміністрацією Харківської області як фізична особа-підприємець. запис № 2 002946, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 10.06.2020 року (а.с. 13-14).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року у справі № 820/9701/13-а, яка набрала законної сили 21.01.2014 року, підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , припинено. Зазначену постанову суду звернуто до негайного виконання.

Вказаною постановою судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання з 02.07.2008 року, перебуває на податковому обліку у Куп`янській ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області з 03.07.2008 року за №8125. Судом по справі №820/9701/13-а встановлено, що ФОП ОСОБА_2 з 21.03.2011 року та станом на час розгляду справи - 02.12.2013 року, податкова звітність, декларація про майновий стан і доходи до ДПІ не подавалась, що підтверджувалось Актом Куп`янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області. Зазначеною постановою суду встановлено, що відповідно до довідки Куп`янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області у ФОП ОСОБА_2 заборгованість із сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) відсутня.

Суд зазначає, що вимогами ч. 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року по справі № 820/9701/13-а набрала законної сили 21 січня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч.2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Зазначені положення були передбачені і Кодексом адміністративного судочинства в редакція, яка діяла до 15.12.2017 року, зокрема, статтею 14 передбачалось, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд також зазначає, що фізична особа втрачає статус підприємця від дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Підставою для зняття з обліку в органах, зокрема в податковій, є відомості з Єдиного держреєстру про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП. Дата зняття з обліку підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення.

Ліквідація підприємницького статусу передбачає зняття з обліку ФОП як платника податків. До нього також повністю припиняються вимоги як до суб`єкта господарювання.

Суд, у свою чергу, зауважує, що державна реєстрація закриття підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє його зобов`язань, що виникли під час провадження нею підприємницької діяльності, а також не змінює термінів та порядку виконання таких зобов`язань і застосування санкцій за їхнє невиконання.

Між тим, як встановлено під час розгляду справи з відомостей про стан розрахунків з бюджетом з електронного кабінету платника податків сума боргу у розмірі 29293,44 грн. зі сплати єдиного внеску нарахована позивачу за період з 09 лютого 2018 року до 16 квітня 2020 року, тобто після існування рішення суду про припинення державної реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи -підприємця. Тобто, нарахування податкових зобов`язань податковим органом ОСОБА_1 здійснено вже після припинення позивачем підприємницької діяльності на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року по справі № 820/9701/13-а

Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів правомірності нарахування та винесення оскаржуваної вимоги № Ф- 1188-57 від 10 лютого 2020 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні.

Головним управлінням ДПС у Харківській області в ході розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 зареєстрована у передбаченому законодавством порядку як фізична особа - підприємець

Під час судового розгляду справи встановлено, що станом на час прийняття оскаржуваної вимоги ОСОБА_1 , відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року по справі № 820/9701/13-а не є особою, яка зареєстрована як фізична особа - підприємець, оскільки підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ). - припинено, а тому, в розумінні вимог чинного законодавства, у позивача відсутній обов`язок сплати податку як платника єдиного внеску, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога від 20 лютого 2020 року № Ф-1154-54 Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 грн. гривні до ОСОБА_1 винесена необґрунтовано та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, перевіряючи правомірність такого рішення, суд відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинен перевірити, чи прийняте воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області № Ф-1154-54 від 20 лютого 2020 року на суму 29293,44 грн. є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Головне управління Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) грн., що підтверджується квитанцією № 11031 від 11.06.2020 (а.с. 34).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання бездіяльності протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1154-54 від 20 лютого 2020 року на суму 29 293,44 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень) 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 15 липня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.