Справа № 208/4763/19
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/4763/19
№ провадження 2-а/208/24/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Федик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.229 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича «Про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд:

- Визнати протиправними, та такими, що завдали моральної та матеріальної шкоди дії головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ІП №005260 від 26.062019р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП;

- стягнути з відповідача - Дніпровської міської ради в особі Інспекції з питань контролю за паркуванням на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1146,00 грн.;

- стягнути з відповідача - Дніпровської міської ради в особі Інспекції з питань контролю за паркуванням на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, вищевказану постанову прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі чого просить суд визнати дане рішення протиправним та скасувати.

Водночас, позивач зазначає про те, що, 25.06.2019р. він підійшов до місця, де залишив свій автомобіль Opel, д/№ НОМЕР_1 , та виявив, що його автомобіль з місця парковки зник. Повідомлень про те, що, вказаний автомобіль було евакуйовано, до нього не надходило. Відомості до поліції надійшли після того, як він звернувся до поліції. Після отримання інформації з поліції, він був змушений за рахунок робочого часу діставатися до місця зберігання його автомобіля, що завдало йому моральної шкоди. Крім того, внаслідок протиправних дій Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради йому було завдано збитки на загальну суму 1146,00 грн., які складаються з: 262,00 грн. - штраф, разом із комісією банку; 148,00 грн. - сплата послуг за зберігання транспортного засобу, разом із комісією банку; 736,00 грн. послуги евакуатора, разом із комісією банку. Разом із поверненням автомобіля, йому було надано повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, де зазначено про те, що відповідачем Бердик В.Ю. було зафіксовано порушення позивачем правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу. 05.07.2019р. він отримав поштою Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №0396 від 25.06.2019р. та Постанову про накладення адміністративного стягнення від 26.06.2019р. Отже, евакуацію його автомобілю було здійснено до прийняття оскаржуваної постанови. При цьому, оскільки автомобіль не знаходився на проїзній частині, тротуарі, тобто не перешкоджав дорожньому руху, вважає, що, рішення про евакуацію його автомобілю прийнято безпідставно. Водночас, оскаржуване рішення про порушення ним п.15.9 ПДР України, не містить передбаченого ст.251 КУпАП доказу на підтвердження порушення ним правил зупинки, що свідчить про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що, позов підтримує, та, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради не з`явився, водночас, надав суду відзив на позов, у якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що, порушення позивачем правил зупинки було зафіксоване відповідачем за допомогою фотофіксації. Оскільки розміщення транспортного засобу було таким, що суттєво перешкоджало дорожньому руху, та створювало загрозу безпеці руху, інспектором Бердик В.Ю. було прийнято рішення про тимчасове затримання транспортного засобу відповідно до положень ст.265-4 КУпАП. Після встановлення відповідальної особи за вищевказаним порушенням, інспектором було прийнято рішення про притягнення останньої до адміністративної відповідальності згідно ч.2 ст.277, ч.5 ст.279-1, 283 КУпАП без участі вказаної особи. При цьому, інспектором було зафіксоване: місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м.Дніпро, вул. Павла Нірінберга,4; час вчинення порушення 10:11 (10 год. 11 хв.), а також здійснено заміри від місця, де знаходився транспортний засіб в момент вчинення правопорушення, до пішохідного переходу.

В судове засідання відповідач - головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердик В.Ю. не з`явився, відзив на позов суду не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд встановив, що, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІП №005260 від 26.06.2019р., відповідач - головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердик В.Ю. притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки встановив, що позивач, 25.06.2019р. о 10.25 год. у м.Дніпро на вул. Павла Нірінберга, 4, здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу Opel Meriva р/№ НОМЕР_1 на пішохідному переході ближче 10 м від нього з обох боків, чим створив небезпеку руху пішоходів та порушив вимоги пп «г» п.15.9, пп «а» п.15.10 ПДР України.

Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №0396, 25.06.2020р. головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердик В.Ю. на підставі п3 ч.3 ст.265-4, ч.3 ст.122 КУпАП, здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Opel Meriva р/№ НОМЕР_1 шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик.

Згідно повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІП №005260, 25.06.2020р. головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердик В.Ю. повідомив власника (належного користувача) транспортного засобу Opel Meriva р/№ НОМЕР_1 про фіксацію порушення останнім правил зупинки, стоянки вказаного транспортного засобу на пішохідному переході у м.Дніпро на вул. Павла Нірінберга, 4, та про надіслання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст.279-1 КУпАП.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивач просить оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на те, що, вказане рішення прийняте відповідачем не обґрунтовано, без об`єктивного з`ясування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, зокрема без здійснення відповідачем відповідного вимірювання відстані від місця розташування автомобіля до пішохідного переходу.

З вищевикладених обставин, встановлених судом, суд вбачає, що, між сторонами виник публічно-правовий спір, який регулюється нормами КАС України, КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Зокрема, згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З вищенаведених норм чинного законодавства випливає, що, відповідач, являючись посадовою особою, яка безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, та, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийняти рішення, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач прийняв оскаржуване рішення, оскільки встановив факт порушення позивачем пп «г» п.15.9, пп «а» п.15.10 ПДР України.

Згідно п.15.9 ПДР України, зупинка забороняється: г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно пп «а» п.15.10 ПДР України, стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка.

На підтвердження обставин, зазначених відповідачем в оскаржуваній постанові, останній надав у відзиві на позов копії фотознімків, а саме два фотознімка, які виконано 25.06.2019р. із зображенням транспортного засобу позивача, та, на підтвердження проведення відповідачем замірів від місця, де знаходився автомобіль в момент вчинення правопорушення, до пішохідного переходу, надав дві копії фотознімків, із датою фіксації 27.10.2019р.

З вищенаведеного суд вбачає, що, наданий відповідачем доказ - фотознімки, виконані 27.10.2019р., є неналежним доказом, оскільки не містять інформацію про обставини правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові від 25.06.2019р.

Крім того, фотознімки, виконані 27.10.2019р., свідчать про те, що, вказані фотознімки не були покладені відповідачем в основу оскаржуваного рішення від 25.06.2019р., і як, наслідок, відповідач не може посилатися на них згідно ч.2 ст.77 КАС України.

Отже, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що, оскаржуване рішення відповідач прийняв без жодного, передбаченого ст.251 КУпАП, доказу, який би міг підтвердити факт порушення позивачем п.15.9 ПДР України, а саме здійснення останнім зупинки ближче 10 м від пішохідного переходу.

При цьому, суб`єктивне сприйняття відповідачем певних обставин не може вважатися належним доказом в адміністративній справі, адже такими доказами можуть бути лише передбачені ст.251 КУпАП пояснення сторін, третіх осіб, показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, позовні вимоги позивача в частині визнання оскаржуваного рішення протиправним, та його скасування - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними, та такими, що завдали моральної та матеріальної шкоди дії відповідача Бердика В.Ю. , оскільки в ході розгляду справи суд не встановив порушень у діях, або бездіяльності останнього при прийнятті рішення про тимчасове затримання транспортного засобу.

Таким чином, задовольняючи позов частково, та, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст.139 КАС України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат, а саме судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.2, 5, 246, 268, 286 КАС України, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича «Про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича серії ІП №005260 від 26.06.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. на користь держави.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІНН НОМЕР_2 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою складення повного судового рішення є 05.05.2020р.

Суддя Нельга Д. В.