Справа № 420/3826/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3826/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Одеської міської ради (вул.Армійська,9, м.Одеса, 65058) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Одеської міської ради за результатом якої (з урахуванням додаткового адміністративного позову за вх. №17834/20 від 06.05.2020) позивач просить суд:визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Одеської міської ради, яка полягає у невидачі копій рішень за результатами розгляду заяв від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року про призначення допомоги на догляд за інвалідом ІА групи ОСОБА_2 . Зобов`язати відповідача видати рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси за заявами від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року. Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Одеської міської ради, яка полягає у непризначенні та невиплаті ОСОБА_1 , яка проживає разом з особою з інвалідністю ІА групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 , 1939 р.н., на догляд за нею щомісячної грошової допомоги за листопад 2019 року в розмірі 1936,00 грн., передбаченої Порядком надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 року № 1192. Зобов`язати Управління соціального захисту населення призначити та виплатити зазначену грошову допомогу за листопад 2019 року в розмірі 1936,00 грн. ОСОБА_1 , яка проживає разом з особою з інвалідністю І А групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 на догляд за нею.

Ухвалою від 13 травня 2020 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Суд зазначає, що під час карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», строки, визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину. У зв`язку із чим, справа розглянута 17.07.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є непрацюючим пенсіонером, ветераном праці, яка здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 1939 р.н., інвалідом І групи внаслідок психічного розладу, ветераном праці.

Так, позивачзазначив, що 02.05.2019 року вона звернулась до відповідачаіззаявою про отриманнящомісячноїгрошовоїдопомоги, передбаченої Порядком №1192, на догляд за своєю матір`ю на 12 місяців.

18 листопада позивач дізналась, що за результатом розгляду заяви від 02.05.2019 року, рішенням УСЗН позивачу була призначена допомога лише на 6 місяців, незважаючи на її статусу непрацюючого пенсіонера і на її право отримання зазначеної допомоги строком на 12 місяців, згідно з абзацом 2 пункту 8 Порядку №1192, який передбачає, що у разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером, їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки.

Проте, про винесене УСЗН рішення про призначення допомоги на 6 місяців за результатами розгляду моєї заяви від 02.05.2019 р. №1576/4 позивача не повідомили і копію цього рішення досі не видали.

На підставі вищезазначеного, дії відповідача щодо призначення сім`ї позивача зазначеної Допомоги лише на 6 місяців (а не на 12 місяців) і, відповідно, рішення УСЗН в частині строку призначення допомоги та бездіяльність щодо невидачі рішення за заявою від 02.05.2019 р. є протиправними.

18 листопада 2019 року, через незаконне припинення виплати зазначеної допомоги в листопаді 2019 року та відмову видати копію рішення за заявою від 02.05.2019 р., позивач змушена була надати нову письмову заяву про поновлення виплати зазначеної допомоги, яка була зареєстрована в УСЗН за №3847/7.

Враховуючи тяжкий стан здоров`я мами позивача після повторно перенесеного інсульту в січні 2019 року та необхідність у постійному сторонньому догляді за нею, позивач просила працівників УСЗН зібрати необхідні документи для призначення зазначеної допомоги, в тому числі висновок лікарської комісії (ЛКК) з комунальної установи «Міський психіатричний диспансер», відповідно до пункту 2.1 Інструкції №345, за приписами якого, у разі наявності заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин (догляд за інвалідом І групи тощо), не може особисто зібрати необхідні документи, збір зазначених документів на отримання соціальної допомоги покладається на Управління соціального захисту населення.

Цього ж дня, 18.11.2019 року, позивач додала письмову заяву про збір документів до заяви від 18.11.2019 р. №3847/7, в якій просила покласти на УСЗН обов`язок по збору необхідних документів для призначення зазначеної допомоги, в тому числі висновку ЛКК з комунальної установи «Міський психіатричний диспансер».

18 листопада 2019 року позивач також направила до КУ «МПД» заяву про проведення на дому огляду матері ЛКК, в якій просила направити висновок ЛКК щодо її потреби у постійному сторонньому догляді на адресу УСЗН.

Через бездіяльність працівників УСЗН щодо затребування висновку ЛКК, позивач була змушена надати нові заяви про призначення їй допомоги на догляд за її мамою, а саме, 19.11.2019 року та 30.11.2019 року, в яких також просила УСЗН зібрати необхідні документи у зв`язку з неможливістю залишати свою маму без її постійного медичного нагляду через її тяжкий стан та епілептичні напади.

Останню заяву від 30.11.2019 року про призначення позивачу допомоги на догляд за її мамою зписьмовим проханням в ній про збір необхідних документів працівниками УСЗН, в тому числі висновку ЛКК, та декларацію позивач надіслала в електронному вигляді на адресу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, які були перенаправлені за призначенням на електронну адресу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, а також на електронну адресу УСЗН в Приморському районі м. Одеси.

В листопаді 2019 року, для підтвердження факту спільного проживання з своєю мамою та догляду за нею, спеціалістами УСЗН було проведено обстеження матеріально-житлових умов сім`ї позивача та складено акт.

10 грудня 2019 року позивач особисто звернулася на прийом до УСЗН Приморського району з метоюпідписання заяви від 30.11.2019 року та надання необхідних документів.

Спеціаліст з прийому - Реус зареєструвала зазначену заяву за №3939/3 та надала позивачу відривну розписку-повідомлення за її підписом, з якої вбачається, що для розгляду заяви позивача від 30.11.2019 року №3939/3, необхідно додати лише трудову книжку позивача, яку спеціаліст УСЗН просила надати для підтвердження статусу непрацюючого пенсіонера.

В цей же день 10.12.2019 року спеціалістом з прийому Реус була отримана трудова книжка позивача, з якої вона зняла копію, про що свідчить її підпис в розписці-повідомленні про отримані документи.

Позивач зазначає, що вона вчасно виконала всі вимоги УСЗН, надала всі необхідні для призначення допомоги документи, які вимагала спеціаліст з прийому, і очікувала на призначення та виплату зазначеної щомісячної допомоги строком на 12 місяців (з 01.11.2019 р. по 01.11.2020 р.) на правах непрацюючого пенсіонера.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка призвела до того, що очікувана допомога у розмірі 1936 грн. за листопад 2019 року призначена не була, що призвело до значного погіршення матеріального стану родини в цей період, збільшення комунальних боргів, втрату субсидій, неможливість вчасного отримання ліків, погіршення здоров`я.

До суду 02 червня 2020 року (вхід. №21129/20) відвідповідачанадійшоввідзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач протии задоволення позову заперечував, зазначивши, що листом КУ «Міський психіатричний диспансер» від 02.09.2019 року було повідомлено Управління, що висновок ЛКК щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу видається строком на шість місяців згідно п.6 Інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу затвердженої наказом МОЗ України від 31.07.2013 року №667.

18.11.2019 року ОСОБА_1 черговий раз звернулась до Управління, із заявою про призначення грошової допомоги на догляд за особово інвалідністю І групи від загальних причин захворювання, гр. ОСОБА_2 .

Серед наданих заявницею документів був відсутній висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, про необхідність надання якого в місячний термін, її було попереджено, проте від підпису відривного талону-розписки Позивач відмовилась.

Водночас, згідно з вимогами пункту 2 Інструкції щодо порядку оформлення ведення особових справ отримуващв усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року № 345, у разі наявності письмової заяви якщо особа, яка претендує на призначення допомоги не може особисто зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на оргацй соціального захисту.

Така заява ОСОБА_1 була надана 18.11.2019 року.

Проте, наступною своєю заявою від 18.11.2019 року, Позивачвідмовилась від розгляду попередніх заяв.

19.11.2019 року ОСОБА_1 надала до управління заяву призначення грошової допомоги на догляд.

Відповідно до наданої ОСОБА_1 заяви про збір документів, управлінням 20.11.2019 року (вих.№15-15-2/6903.) було надіслано запит до КУ „Міський психіатричний диспансер щодо отримання висновку ЛКК на особу з інвалідністю гр. ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду.

02.12.2019 року управлінням було отримань відповідь КУ «Міській психіатричний диспансер від 28.11.2019 року № 01-01-10/1507, в якій було зазначено, що згідно з Наказом МОЗ від 31.07.2013 року № 667 висновок ЛКК щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю1 групи в наслідок психічного розладу видається особі, яка мешкає разомізособою, яка потребує стороннього догляду, за наявності заяви даної особи.

Таким чином ОСОБА_1 було запропоновано звернутись до КУ „Міський психіатричний диспансер, каб.№5 (лист управління від 02.12.2019 року № 03-Р-4095/13).

Оскільки, зазначений висновок ЛКК не будо надано у встановлений законодавством термін, рішенням від 28.12.2019 року, в призначенні грошової допомоги на догляд, згідно із заявою від 19.11.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено.

03.12.2019 року, електронною поштою, управлінням було отримало чергову заяву ОСОБА_1 від 30.11.2019 року про призначення грошової допомоги на догляд разом із заявою про збір документів (висновок ЛКК).

13.12.2019 року (вих. № 15-15-2/7670) Позивача було попередженонеобхідність надання висновку ЛКК з урахуванням зазначеного вище листа КУ „Міський психіатричний диспансер.

Оскільки, зазначений висновок ЛКК не було надано у встановленій законодавством термін, рішенням від 03.01.2020 року, в призначеній грошової допомоги на догляд, згідно із заявою від 30.11.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено.

02.01.2020 року, електронною поштою, Управлінням було отримано наступну заяву ОСОБА_1 від 31.12.2019 року про призначення грошової допомоги на догляд разом із заявою про збір документів (висновок ЛКК).

08.01.2020 року (вих. № 15-14/04) Позивачу були надані письмові роз`яснення щодо надання висновку ЛКК та необхідності засвідчення надісланої заяви особистим підписом, оскількизаяву було надано без використання кваліфікованого електронного підпису.

Водночас, 10.01.2020 року (вх. № 15-14/128) Управлінням було отриману листа від КУ „Міський психіатричний диспансер, яким було надіслано висновок ЛКК № 217 від 30.12.2019 року щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І „А групи ОСОБА_2 термін дії висновку до 30.06.2020 року.

29.01.2020 року ОСОБА_1 було засвідчено надану заяву особистим підписом.

Рішенням про призначення допомоги від 30.01.2020 року Позивачу було призначено грошову допомогу з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року в розмірі 2027,00 грн.

Таким чином, Позивач не надала усіх необхідних документів в термін передбачений Законом, тому підстав для призначення та виплати зазначеної грошової допомоги за листопад 2019 року у розмірі 1936,00 грн. не має.

Вивчившиматеріалисправи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є непрацюючимпенсіонером, ветераном праці, яказдійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 1939 р.н., інвалідом І А групи внаслідок психічного розладу, ветераном праці.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК №796069 від 07.04.2016 року ОСОБА_2 постійного стороннього догляду та нагляду. Інвалідність встановлена безстроково.

02.05.2019 року позивач звернулась до відповідачаіззаявою про отримання щомісячної грошової допомоги, передбаченої Порядком №1192, на догляд за своєю матір`ю.

Рішенням від 07.06.2019 року відповідачем було призначено допомогу на догляд за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року у розмірі 1853,00 грн.

18.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги на догляд за особово інвалідністю І групи гр. ОСОБА_2 яка була зареєстрована в УСЗН за №3847/7.

Також позивачем було подано заяву про збір документів до заяви від 18.11.2019 р. №3847/7, в якій просила покласти на УСЗН обов`язок по збору необхідних документів для призначення зазначеної допомоги, в тому числі висновку ЛКК з комунальної установи «Міський психіатричний диспансер».

Також позивач додала письмову заяву 18.11.2019 рокудо КУ «МПД» в якій просила видати висновок ЛКК щодо потреби у постійному сторонньому догляді за матір`ю позивача ОСОБА_2 та направити висновок ЛКК на адресу УСЗН в Приморському районі м.Одеси.

Заявою від 18.11.2019 року, Позивач відмовилась від розгляду заяви від 18.11.2019 року №3847/7.

19.11.2019 року ОСОБА_1 надала до управління заяву про призначення грошової допомоги на догляд.

Відповідно до наданої ОСОБА_1 заяви про збір документів, управлінням 20.11.2019 року (вих. № 15-15-2/6903) було надіслано запит до КУ „Міський психіатричний диспансер щодо отримання висновку ЛКК на особу з інвалідністю, гр. ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду.

28.11.2019 року ОСОБА_1 надала до управління заяву в якій просила заяву про збір документів працівниками УСЗН Приморського району додану до заяви №3847 від 18.11.2019 року долучити до заяви від 19.11.2019 року та зобов`язати працівників УСЗН Приморського району м. Одеси зібрати всі необхідні документи (в т.ч. висновок ЛКК) для призначення їй зазначеної допомоги на догляд за матір`ю позивачка інвалід І гр.. внаслідок психічного розладу ОСОБА_2

02.12.2019 року управлінням було отримань відповідь КУ «Міській психіатричний диспансер від 28.11.2019 року № 01-01-10/1507, в якій було зазначено, що згідно з Наказом МОЗ від 31.07.2013 року № 667 висновок ЛКК щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю1 групи в наслідок психічного розладу видається особі, яка мешкає разом із особою, яка потребує стороннього догляду, за наявності заяви даної особи.

Листом управління від 02.12.2019 року № 03-Р-4095/13 ОСОБА_1 було запропоновано звернутись до КУ „Міський психіатричний диспансер, каб. №5.

13.12.2019 року вих. № 15-15-2/7670 позивача було попереджено необхідність надання висновку ЛКК з урахуванням зазначеного вище листа КУ „Міський психіатричний диспансер.

Оскільки, зазначений висновок ЛКК не було надано у встановлений законодавством термін, рішеннямвід 28.12.2019 року, відповідачем в призначенні грошової допомоги на догляд, згідно із заявою від 19.11.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено.

30.11.2019 року позивачем було подану заяву про призначення допомоги на догляд за її мамою зписьмовим проханням в ній про збір необхідних документів працівниками УСЗН, в тому числі висновку ЛКК.

Оскільки, зазначений висновок ЛКК не було надано у встановленій законодавством термін, рішенням від 03.01.2020 року, в призначеній грошової допомоги на догляд, згідно із заявою від 30.11.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено.

02.01.2020 року, електронною поштою, Управлінням було отримано заяву ОСОБА_1 від 31.12.2019 року про призначення грошової допомоги на догляд разом із заявою про збір документів (висновок ЛКК).

08.01.2020 року вих. № 15-14/04 позивачу були надані письмові роз`яснення щодо надання висновку ЛКК та необхідності засвідчення надісланої заяви особистим підписом, оскількизаяву було надано без використання кваліфікованого електронного підпису.

29.01.2020 року ОСОБА_1 було засвідчено надану заяву особистим підписом.

Водночас, 10.01.2020 року вх. № 15-14/128 управлінням було отриману листа від КУ „Міський психіатричний диспансер, яким було надіслано висновок ЛКК № 217 від 30.12.2019 року щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І „А групи ОСОБА_2 термін дії висновку до 30.06.2020 року.

Рішенням про призначення допомоги від 30.01.2020 року Позивачу було призначено грошову допомогу з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року в розмірі 2027,00 грн.

Таким чином, Позивач не надала усіх необхідних документів в термін передбачений Законом, тому підстав для призначення та виплати зазначеної грошової допомоги за листопад 2019 року у розмірі 1936,00 грн. не має.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка призвела до того, що очікувана допомога у розмірі 1936 грн. за листопад 2019 року призначена не була, що призвело до значного погіршення матеріального стану родини в цей період, збільшення комунальних боргів, втрату субсидій, неможливість вчасного отримання ліків, погіршення здоров`я, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життязгідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковістьякихнадана Верховною Радою України.

Статтею 2 Закону встановлено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальнийзахист.

Дискримінація за ознакоюінвалідностізабороняється.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», особа з інвалідністю може відмовитися від того чи іншого виду соціальної допомоги, якщо вона не повною мірою відповідає її потребам. У такому разі особа з інвалідністю вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що подається державним органом.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1А групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №796069 від 07.04.2016 року та потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Інвалідність встановлена безстроково.

Відповідно до висновку КУ „Міський психіатричний диспансер від 30.12.2019 року за рівнем обмеження життєдіяльності, обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 30.06.2020 року.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про психіатричнудопомогу», держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 р. № 1192 затверджено Порядок надання щомісячної грошово допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (надалі-Порядок №1192).

Відповідно до п. 1-2 Порядку №1192, щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу" у грошовій формі.

Призначення і виплата допомоги на догляд провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 здійснює догляд за інвалідом першої групи ОСОБА_2 .

Таким чином, факт постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 підтверджений.

Відповідно до п. 4 Порядку №1192, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.

Пунктом 7 Порядку №1192 передбачено, що для призначення грошової допомоги на догляд особою, яка звертається за її призначенням, подаються такі документи відповідним органам соціального захисту населення:

заява;

документ, щопосвідчує особу;

декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу;

довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі;

копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка видана особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд.

Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що оскільки висновок ЛКК не було надано у встановлений законодавством термін, рішенням від 28.12.2019 року, в призначенні грошової допомоги на догляд, згідно із заявою від 19.11.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено.

Таким чином, із досліджених доказів вбачається, що відповідачем було відмовлено у призначені грошової допомоги, у зв`язку з тим, що позивачем не надановисновку ЛКК.

Відповідно до абз.2 п.2.1 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 № 345, За наявності заяви особи в електронній / паперовій формі (у випадках, передбачених законодавством), яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин (догляд за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 18 років тощо) не може особисто зібрати необхідні документи, збір зазначених документів на отримання соціальної допомоги покладається на Управління та ОТГ.

Таким чином, з огляду на матеріали справи відповідач повинен був виконати збір необхідних документів на отримання соціальної допомоги.

Згідно матеріалів справи позивачем до відповідача було подані заяви від 18.11.2019 року, 28.11.2019 року, 30.11.2019 року про збір документів УСЗН необхідних для призначення соціальної допомоги.

Відповідачем було надіслано запит до КУ „Міський психіатричний диспансер щодо отримання висновку ЛКК на особу з інвалідністю, гр. ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду.

02.12.2019 року управлінням було отримань відповідь КУ «Міській психіатричний диспансер» від 28.11.2019 року № 01-01-10/1507, в якій було зазначено, що згідно з Наказом МОЗ від 31.07.2013 року № 667 висновок ЛКК щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю1 групи в наслідок психічного розладу видається особі, яка мешкає разом із особою, яка потребує стороннього догляду, за наявності заяви даної особи.

Також відповідно до п.3 інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу затвредженогоНаказом МОЗ від 31.07.2013 року № 667 Висновок ЛКК видається протягом одного робочого дня за наявності заяви особи, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу та здійснює за ним постійний сторонній догляд, у довільній формі, а також медичної карти амбулаторного хворого за формою № 025/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974.

Однак, суд вважає, що КУ «Міській психіатричний диспансер» протиправно не було надано висновок ЛКК заявнику, оскільки відповідно до п.8 інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу затвредженого Наказом МОЗ від 31.07.2013 року № 667, висновок ЛКК надається особі, що звернулась із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 липня 2013 року № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем було вчинено всі необхідні дії для отримання соціальної допомоги, але у зв`язку з тим, що держава в особі відповідача та КУ «Міській психіатричний диспансер» не виконали вчасно в межах своїх повноважень дії необхідні для отримання ОСОБА_1 гарантованих соціальних виплат, позивачем не було отримано вказаної допомоги.

Таким чином, з-за неналежного виконання своїх обов`язків державними органами позивач була позбавлена права на майно (щомісячна допомога), що є безумовним порушенням прав позивача, гарантованих їй державою України положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу до Європейської Конвеції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, яка застосовується в Україні згідно положень ст.8 Конституції України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Одеської міської ради, яка полягає у невидачі копій рішень за результатами розгляду заяв від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року про призначення допомоги на догляд за інвалідом ІА групи ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача видати рішення УСЗН в Приморському районі м. Одеси за заявами від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року.

Судом встановлено, що відповідачем, у відповідності до Порядку №1192, були винесені рішення від 02.05.2019 року та 30.11.2019 року.

Відповідно до матеріалів справи позивачем не було подано до УСЗН заяв про видачу копій рішень за результатами розгляду заяв від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року.

Згідно порядку №1192 не встановлено обов`язку направлення прийнятих рішень.

З урахуванням викладеного, суд вважає що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Одеської міської ради, яка полягає у невидачі копій рішень за результатами розгляду заяв від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року про призначення допомоги на догляд за інвалідом ІА групи ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача видати рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси за заявами від 02.05.2019 року та від 30.11.2019 року, задоволенню не підлягають.

Відносно позовних вимог, а саме: визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Одеської міської ради, яка полягає у непризначенні та невиплаті ОСОБА_1 , яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 , 1939 р.н., на догляд за нею щомісячної грошової допомоги за листопад 2019 року в розмірі 1936,00 грн., передбаченої Порядком надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 року № 1192 та зобов`язання Управління соціального захисту населення призначити та виплатити зазначену грошову допомогу за листопад 2019 року в розмірі 1936,00 грн. ОСОБА_1 , яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 на догляд за нею, суд зазначає, що вонипідлягають частковому задоволенню, зважаючи на той факт, що суд не має повноважень здійснювати розрахунок грошової допомоги. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Таким чином суд, вважає що зазначені позовні вимоги необхідно задовольнити шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення призначити та виплатитищомісячну за листопад 2019 року ОСОБА_1 , яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 на догляд за нею.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні соціальної допомоги, у зв`язку із чим, позов є обґрунтованим та належить до задоволення частково.

Зогляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, керуючись приписами ст. 139 КАС України, жодні витрати не належать стягненню з відповідача.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Зобов`язати Управління соціального захисту населення Приморського району м.Одеси призначити та виплатити щомісячну грошову допомогу за листопад 2019 року ОСОБА_1 , яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 на догляд за нею.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С.Єфіменко

.