Справа № 460/2153/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2153/19 пров. № А/857/3089/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя в 1-й інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення 19.11.2019 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 19.11.2019 року,

в с т а н о в и в :

ТзОВ "Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс" звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області по розподілу сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс" (ідентифікаційний код 13988757) за платіжними дорученнями № 17 від 25.01.2017 року на суму 34370,29 грн., №18 від 30.01.2017 року на суму 8324,11 грн., № 13 від 22.02.2017 року на суму 37 50,00 грн., № 17 від 28.02.2017 року на суму 8206,06 грн., №51 від 28.03.2017 року на суму 45256,06 грн., №84 від 28.04.2017 року на суму 45256,06 грн., №112 від 22.05.2017 року на суму 3721,78 грн., №114 від 24.05.2017 року на суму 45256,06 грн., №138 від 29.06.2017 року на суму 44399,12 грн., №164 від 24.07.2017 року на суму 44827,59 грн., №188 від 30.08.2017 року на суму 46523,87 грн., №211 від 25.09.2017 року на суму 41972,99 грн., №253 від 25.10.2017 року на суму 41 702,56 грн., №282 від 29.11.2017 року на суму 41702,56 грн., №302 від 21.12.2017 року на суму 41702,56 грн., податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) у сумі 530271,67 грн. на погашення податкового боргу та пені у розмірі 530271,67 грн. Зобов`язано Головне управління ДФС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс" (ідентифікаційний код 13988757) з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) шляхом спрямування розподілених в погашення податкового боргу та пені коштів у сумі 530271,67 грн. за призначенням платежу, вказаному у платіжних дорученнях № 17 від 25.01.2017 року на суму 34370,29 грн., №18 від 30.01.2017 року на суму 8324,11 грн., № 13 від 22.02.2017 року на суму 37050,00 грн., № 17 від 28.02.2017 року на суму 8206,06 грн., №51 від 28.03.2017 року на суму 45256,06 грн., №84 від 28.04.2017 року на суму 45256,06 грн., №112 від 22.05.2017 року на суму 3721,78 грн., №114 від 24.05.2017 року на суму 45256,06 грн., №138 від 29.06.2017 року на суму 44399,12 грн., №164 від 24.07.2017 року на суму 44827,59 грн., №188 від 30.08.2017 року на суму 46523,87 грн., №211 від 25.09.2017 року на суму 41972,99 грн., №253 від 25.10.2017 року на суму 41702,56 грн., №282 від 29.11.2017 року на суму 41702,56 грн., №302 від 21.12.2017 року на суму 41702,56 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач сплачував не поточні платежі з грошового зобов`язання по оплаті з орендної плати за землю, а погашав податковий борг в порядку черговості. Вважає, що суд першої інстанції невідомо у який спосіб по судовим рішенням та платіжним дорученням встановив податковий облік, а саме податковий борг по орендній платі за землю (наявність чи відсутність, період виникнення, погашення та сплату.

Учасники справи в судове засідання не з-явилися, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

При цьому, 15.07.2020 за допомогою засобів електронного зв`язку до апеляційного суду надійшла письмова заява ГУ ДПС у Рівненській області про відкладення розгляду справи із покликанням на запровадження в Україні карантину.

За результатами розгляду вказаного клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони суб`єкта владних повноважень (апелянта) не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача (його представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено. В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі Varela Assalino contre le Portugal (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Покликання відповідача на проведення засідання в режимі відеоконференції не може слугувати підставою для відкладення розгляду справи по суті, оскільки ухвалою від 10 липня 2020 року відповідачу було відмовлено у проведені судового засідання у режимі відеоконференції в зв`язку з відсутністю технічної можливості провести таку в час розгляду справи у судах, які вказує відповідач, проте відповідач повторно наголошує на проведення такої в цих же судах.

Крім того, колегія суддів наголошує, що клопотання про відкладення розгляду справи подано представником Головного управління ДПС у Рівненській області, хоча стороною по справі виступає Головне управління ДФС у Рівненській області і жодних клопотань про правонаступництво в справі подано не було і судом не розглядалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що 02.12.1993 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" (надалі ТОВ "Рівненський МЖК") зареєстроване як юридична особа. На обліку в ДПІ у м. Рівному перебуває з 31.08.1995.

20 лютого 2014 року позивачем подано до Державної податкової інспекції у м. Рівному звітну податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2014 рік, в якій задекларовано до сплати грошове зобов`язання на загальну суму 286250,73 грн., в тому числі за грудень - 23854,09 грн., а за січень-листопад - по 23854,24 грн.

Крім того, 24 квітня 2014 року товариство подало до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2014 рік, в які задекларовано до сплати за 2014 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 284940,06 грн., зокрема за: січень 2014 року 23997,96 грн.; лютий 2014 року 23859,69 грн.; березень 2014 року 23708,25 грн.; квітень 2014 року 23708,25 грн.; травень 2014 року 23708,25 грн.; червень 2014 року 23708,25 грн.; липень 2014 року 23708,25 грн.; серпень 2014 року 23708,25 грн.; вересень 2014 року 23708,25 грн.; жовтень 2014 року 23708,25 грн.; листопад 2014 року 23708,25 грн.; грудень 2014 року 23708,16 грн.

Вказаною декларацією позивач зменшив свої зобов`язання по основній звітній декларації (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), а саме: за грудень на 145,93 грн., а за березень - листопад на 145,99 грн. щомісячно. При цьому, позивач збільшив свої зобов`язання за січень на 143,72 грн. і за лютий на 5,45 грн.

13 лютого 2015 року ТОВ "Рівненський МЖК" подало до Державної податкової інспекції у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2015 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2015 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 355890,14 грн., в тому числі за січень-листопад 2015 року - 29657,51 грн., за грудень 2015 року - 29657,53 грн.

11 лютого 2016 року позивачем подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2016 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2016 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 512332,80 грн., зокрема: січень 2016 року 42694, 40 грн.; лютий 2016 року 42694, 40 грн.; березень 2016 року 42694,40 грн.; квітень 2016 року 42694,40 грн.; травень 2016 року 42 694,40 грн.; червень 2016 року 42694,40 грн.; липень 2016 року 42694,40 грн.; серпень 2016 року 42694,40 грн.; вересень 2016 року 42694,40 грн.; жовтень 2016 року 42694,40грн.; листопад 2016 року 42694,40 грн.; грудень 2016 року 42694,40 грн.

09 лютого 2017 року ТОВ "Рівненський МЖК" подало до Державної податкової інспекції у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності ) за 2017 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2017 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 543072,77 грн., зокрема за: січень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; лютий 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; березень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; квітень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; травень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; червень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; липень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; серпень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; вересень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; жовтень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; листопад 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; грудень 2017 року у розмірі 45256,11 грн.

24 квітня 2017 року ТОВ "Рівненський МЖК" подало до Державної податкової інспекції у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності ) за 2017 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2017 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 539216,56 грн., зокрема за: січень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; лютий 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; березень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; квітень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; травень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; червень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; липень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; серпень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; вересень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; жовтень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; листопад 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; грудень 2017 року у розмірі 44827,66 грн.

Нараховано до зменшення податкового зобов`язання на 2017 рік на періоди за якими не настав термін сплати (позитивне значення (р.4-р.3)) всього 3856,21 грн., а саме за: квітень у розмірі 428,47 грн., травень у розмірі 428,47 грн., червень у розмірі 428,47 грн., липень у розмірі 428,47 грн., серпень у розмірі 428,47 грн., вересень у розмірі 428,47 грн., жовтень у розмірі 428,47 грн., листопад у розмірі 428,47 грн., грудень у розмірі 428,45 грн.

24 серпня 2017 року ТОВ "Рівненський МЖК" подало до Державної податкової інспекції у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності ) за 2017 рік, в які було задекларовано до сплати за 2017 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 525558,08 грн., зокрема за: січень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; лютий 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; березень 2017 року у розмірі 45256,06 грн.; квітень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; травень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; червень 2017 року у розмірі 44827,59 грн.; липень 2017 року у розмірі 46523,87 грн.; серпень 2017 року у розмірі 41972,99 грн.; вересень 2017 року у розмірі 41702,56 грн.; жовтень 2017 року у розмірі 41702,56 грн.; листопад 2017 року у розмірі 41702,56 грн.; грудень 2017 року у розмірі 41702,59 грн.

Нараховано до збільшення податкового зобов`язання на - рік на періоди за якими не настав термін сплати (позитивне значення (р.3-р.4)) всього 1696, 28 грн., а саме за: липень у розмірі 1696,28 грн. Нараховано до зменшення податкового зобов`язання на 2017 рік на періоди за якими не настав термін сплати (позитивне значення (р.4-р.3)) всього 15354,76 грн., а саме за: серпень у розмірі 2854,60 грн., вересень у розмірі 3125,03 грн., жовтень у розмірі 3125,03 грн., листопад у розмірі 3125,03 грн., грудень у розмірі 3125,07 грн.

Відповідними платіжними дорученнями підтверджується, що позивачем систематично сплачувались податкові зобов`язання з орендної плати за землю за грудень 2016 року - листопад 2017 року

Водночас, з інтегрованої картки платника податків ТОВ "Рівненський МЖК" за платежем орендна плата з юридичних осіб вбачається, що сплачені кошти як орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності протягом січня-грудня 2017 року податковим органом спрямовано в погашення податкового боргу за жовтень-грудень 2014 рік, січень-листопад 2015 року та пені нарахованої у 2014-2015 роках.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України).

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України).

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статтей 285-287 цього розділу (п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1 ст. 285 Податкового кодексу України).

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку з набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п. 285.2 ст. 285 Податкового кодексу України).

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.152 цієї статті передбачено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм випливає, що податковий борг може бути погашено лише коштами (в тому числі надміру сплаченими платником податків) або майном (майновими правами) платника податків.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Згідно з приписами пункту 129.2. статті 129 Податкового кодексу України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

У відповідності до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Таким чином, положеннями статті 129 Податкового кодексу України передбачено можливість нарахування пені лише у разі прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання та, як наслідок, виникнення боргу.

За своєю суттю пеня є видом юридичної відповідальності, яка застосовується до платників податків за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, та нараховується на основну суму грошового зобов`язання яка визначається платником податку та/або контролюючим органом.

Крім того, пунктом 57.4 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, відсутність податкового боргу та факт його погашення виключає право податкового органу нараховувати пеню, а факт скасування грошового зобов`язання призводить до скасування пені.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що всупереч вказаним нормам чинного законодавства, податковий орган нараховував пеню на грошові зобов`язання, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень, які були скасовані в судовому порядку та не виключав з обліку пеню та податковий борг, у стягненні яких було відмовлено судовими рішеннями.

Контролюючим органом порушено вимоги пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, внаслідок чого здійснено зарахування сплати поточних платежів з грошового зобов`язання по оплаті орендної плати за землю за грудень 2016 листопад 2017 року в рахунок погашення податкового боргу по сплаті орендної плати за землю за жовтень-грудень 2014 року, січень-листопад 2015 року, відсутність якого підтверджується платіжними документами позивача, а також встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Як встановлено судом, податковий орган здійснював зарахування поточних зобов`язань з орендної плати за землю у 2017 році в рахунок погашення податкового боргу за 2014-2015 роки, відсутність якого встановлена постановами Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2014 у справі №817/2547/14, від 14.01.2015 у справі №817/3477/14, від 16.08.2016 у справі №817/682/16, від 23.09.2016 року у справі №817/341/16, від 26.09.2016 року у справі №817/783/16, від 21.12.2016 року у справі №817/1419/16, від 27.12.2016 року у справі №817/928/16, від 14.04.2017 року у справі №817/2060/16, від 11.05.2017 року у справі №817/2523/16, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі №817/144/15.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 у справі №817/1774/16 визнано протиправними дії ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування в період з 30.08.2011 по 09.12.2013 ТОВ "Рівненський МЖК" пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 159492,86 грн., а також зобов`язано ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області внести зміни до картки особового рахунку ТОВ "Рівненський МЖК" з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 30.08.2011 по 09.12.2013 пені в розмірі 159492,86 грн.

Також постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 у справі №817/858/17 визнано протиправними дії ДПІ у м. Рівному щодо нарахування в період з 24.04.2014 по 04.05.2016 ТОВ "Рівненський МЖК" пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 203997,82 грн., а також зобов`язано ДПІ у м. Рівному внести зміни до картки особового рахунку ТОВ "Рівненський МЖК" з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 24.04.2014 по 04.05.2016 пені в розмірі 203997,82 грн.

Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №817/144/15 в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс про стягнення податкової заборгованості з податку на додану вартість у сумі 148409,31 грн. та за орендної плати за землю в сумі 136196,12 грн., а на загальну суму 284605,43 грн., - відмовлено повністю. Вказаним рішенням, встановлено що у ТОВ "Рівненський МЖК" відсутній податковий борг з орендної плати за землю за декларацією № від 20.04.2014 року на суму 119271,20 грн., в т.ч. по терміну сплати: 30.07.2014р. 23854,24грн., 30.08.2014 року 23854,24 грн., 30.09.2014 року 23 854,24 грн., 30.10.2014 року 23854,24 грн., 30.11.2014 року 23854,24 грн., пенею в сумі 16924,92 грн.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що зазначеними судовими рішеннями встановлено ту обставину, що податковий борг минулих періодів за 2014-2015 роки, в рахунок погашення якого відповідачем спрямовано кошти, перераховані позивачем у 2017 році з метою сплати поточних грошових зобов`язань з орендної плати за землю, фактично був відсутній.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суму у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також судом встановлено, що відповідач здійснюючи у 2017 році зарахування сум поточних платежів з орендної плати в рахунок погашення заборгованості за 2014-2015 роки визначав суми такої заборгованості без врахування факту подачі уточнюючої податкової декларації 24.04.2014, а саме: за жовтень 2014 року відповідачем зараховано 27.12.2016 року 3 791,82 грн., 29.12.2016 року 8 324,05 грн., 04.01.2017 року 20,00 грн., 25.01.2017 року 11 718,37 грн., всього 23 854,24 грн., хоча згідно уточнюючої податкової декларації за 2014 рік, поданої 24.04.2014 року за жовтень 2014 року було задекларовано до сплати 23 708,25 грн., що є менше на 145,99 грн. зарахованої суми; за листопад 2014 року відповідачем зараховано 25.01.2017 року 14 150,48 грн., 30.01.2017 року 8 324,11 грн., 22.02.2017 року 1 379,65 грн., всього 23 854,24 грн., хоча згідно уточнюючої податкової декларації за 2014 рік, поданої 24.04.2014 року за листопад 2014 року було задекларовано до сплати 23 708,25 грн., що є менше на 145,99 грн. зарахованої суми; за грудень 2014 року відповідачем зараховано 22.02.2017 року 23 854,09 грн., хоча згідно уточнюючої податкової декларації за 2014 рік, поданої 24.04.2014 року за грудень 2014 року було задекларовано до сплати 23 708,16 грн., що є менше на 145,93 грн. зарахованої суми.

Не зважаючи на вказані обставини та вимоги чинного законодавства, відповідачем не здійснено належного відображення даних в інтегрованій картці платника податків позивача - на підставі рішень суду, що набрали законної сили та з урахуванням сплати податкових зобов`язань відповідно до поданих уточнюючої податкової декларації.

Механізм зворотнього віднесення протиправно списаних в оплату пені коштів та відображення інформації в інтегрованій картці платника податків з 10.06.2016 передбачено пунктом 5 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (набрання чинності з 10.06.2016) (далі - Порядок №422).

Згідно із п. 5.2. Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України № 953 від 17.12.2010 (далі - Інструкція № 953) (втратила чинність 10.06.2016) пеня, нарахована на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягає скасуванню, а якщо така пеня була сплачена, вона підлягає зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 Кодексу.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку № 422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі (далі - ІКП) облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Крім того, згідно підпунктом 3 параграфу 4 розділу 5 Порядку № 422 у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень /рішень/ вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси "Скасовується в адміністративному порядку", або "Вручено, адміністративний розгляд", або "Анульовано" при частковому скасуванні.

Згідно з положеннями пункту 21.1.10 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.

Інтегрована картка платника податків є документом, який відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, тому відображення в ній податкової заборгованості по фактично сплаченим сумам порушує права платника податків.

У даному випадку у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали точний облік усіх нарахованих і сплачених сум до бюджету, оскільки невідповідність такого обліку фактичним задекларованим показникам сталась не з вини позивача.

Незарахування відповідачем відповідно до платіжних доручень коштів, сплачених у встановленому законом порядку і строки, в рахунок сплати самостійно визначених податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) за грудень 2016 листопад 2017, а навпаки списання з цих коштів неіснуючої безпідставно внесеної до інтегрованої картки платника пені та податкового боргу покладає на позивача необхідність повторно сплатити кошти в розмірі списаного податкового боргу та пені для усунення податкового боргу, який було протиправно визначено відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інмстанції, що з метою захисту прав позивача та відновлення фінансового стану останнього, єдиним ефективним способом захисту є визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Рівненській області по розподілу сплачених ТОВ "Рівненський МЖК" за платіжними дорученнями в січні-грудні 2017 року податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) у сумі 530271,67 грн. на погашення податкового боргу та пені у розмірі 530271,67 грн. та зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків, шляхом спрямування розподілених в погашення податкового боргу та пені коштів у сумі 530271,67 грн. за призначенням платежу, вказаному позивачем у платіжних дорученнях 2017 року - сплата податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) за грудень 2016 року листопад 2017 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 460/2153/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. Б. Заверуха
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року