Справа № 469/728/19
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 469/728/20
2-а/469/3/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції помічника чергового СРПП №1 Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Прокопенка Костянтина Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення,- встановив:
ОСОБА_1 18 липня 2019 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом, у подальшому наданим у новій редакції, у якому просив визнати протиправною і скасувати постанову серії ДПО18№046411 від 06 липня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що постанова не відповідає вимогам законодавства та винесена з порушенням прав позивача, передбачених ст.268 КУпАП.
У обґрунтування своїх вимог зазначав, що вказаною постановою, складеною 06 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме у порушенні вимог п.31.4.3 Правил дорожнього руху України, тобто у керуванні транспортним засобом в якому встановлені допоміжні світлові прилади, які не відповідають конструкції транспортного засобу, передбаченій виробником. Разом з тим, підпункт п.31.4.3 (від "а" до "ѓ") у постанові не зазначений; розгляд справи проведено на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням Березанського відділення поліції; чим позивача позбавлено можливості повною мірою скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, не були вирішені клопотання, не досліджені докази та не заслухано осіб, які беруть участь у справі; відповідачем не враховано положення ч.2 ст.33 КУпАП та винесено постанову після того, як позивач покинув місце зупинки.
Також надав заяву про поновлення строку на подання позовної заяви, мотивовану юридичною некомпетентністю позивача.
20 серпня 2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання заявлених вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав суду диск з відеозаписом подій та засвідчену копію оскаржуваної постанови, відзиву не надав.
Таким чином, на підставі ст.205 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами у письмовому провадженні.
З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2019 року помічником чергового СРПП №1 Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Прокопенком К.П. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесено постанову серії ДПО18 №046411 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КупАП та накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.4).
Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, не складався.

Частиною першою статті 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч.2-6 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КУпАП.
За змістом цієї статті органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, які виникають внаслідок порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. До переліку таких адміністративних правопорушень включено, зокрема, правопорушення, відповідальність за які встановлена частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою і восьмою статті 121.
Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Таким чином, посилання позивача на необхідність складення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає зазначеним вимогам законодавства, оскільки позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, складення протоколу у яких у випадку винесення постанови на місці вчинення правопорушення законом не передбачено.
Виходячи з викладених положень законодавства, необґрунтованим є й посилання позивача на необхідність розгляду справи за місцезнаходженням відповідного органу поліції.
Верховний Суд зазначив, що на підставі Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (набрав чинності з 8 серпня 2015 року; далі - Закон №596-VIII) до КУпАП внесено низку змін, зокрема статтю 258 цього Кодексу доповнено частиною другою такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі» (пункт 38). У зв`язку з цим, за Законом №596-VIII частини другу - шосту слід вважати відповідно частинами третьою - сьомою.
Винесена відповідачем постанова у справі про адміністративне правопорушення узгоджуються з підходом Конституційного Суду України до тлумачення положень частини першої статті 276 КУпАП і не суперечать висновку цього Суду щодо випадків, коли застосування скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності є недопустимим.
Тому за встановлених у справі обставин, що є аналогічними обставинам у справі, що розглядається, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність винесення постанови без складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу на місці зупинки транспортного засобу.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Пунктом 31.4.3 Правил дорожнього руху встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів, свідчень або інших відомостей про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, необхідних для вирішення справи, відповідачем до суду не надано.
Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що будь-які докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, відсутні, суд дійшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що у діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Суд зважає також на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.ч.2, 3 ст.283 КУпАП, оскільки не містить даних про місце вчинення правопорушення, які дають можливість встановити дійсне місце вчинення правопорушення, а внесене до постанови визначення місця як "Перехрестя смт.Березанка" є беззмістовним; відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис; опис обставин, установлених під час розгляду справи, є недостатнім для встановлення наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
Так, відповідачем не зазначено у постанові підпункт п.31.4.3 Правил дорожнього руху України, який передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом, на якому встановлено допоміжні світлові прилади, які не відповідають конструкції транспортного засобу, передбаченого заводом-виробником; не вказано, що це за допоміжні світлові прилади, якими документами встановлено вимоги до конструкції керованого позивачем транспортного засобу.
Крім того, при винесенні постанови відповідачем не встановлено з достатньою повнотою дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв"язку з чим найменування по батькові вказаної особи вказано у оскаржуваній постанові як " ОСОБА_2 ", тоді як з наданої позивачем копії паспорта громадянина України вбачається, що його по батькові " ОСОБА_3 ".
Суд не бере до уваги наданий відповідачем диск з відеозаписом події з підстав його недопустимості, так як відомості про технічний запис, яким здійснено відеозапис, відсутні у оскаржуваній постанові та суду не надані.
Позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.
Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП прийняття рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення віднесено до повноважень органу (посадової особи), що розглядає справу про адміністративне правопорушення.
.Згідно з ч.1 ст.286 КАС позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Оскаржувана постанова не містить підпису позивача про отримання ним копії постанови; у наданій відповідачем засвідченій копії постанови внесено запис про набрання постановою законної сили 21.07.19 року.
Так як позовну заяву надано суду 18 липня 2019 року, тобто до моменту набрання постановою законної сили, процесуальний строк, передбачений ч.1 ст.286 КАС України, не є пропущеним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.9, 251, 268, 280 КУпАП, суд -
Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №046411 від 06 липня 2019 року.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Березанський районний суд Миколаївської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного тексту рішення 09 липня 2020 року.

Суддя: