Справа № 160/4284/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2020 року Справа № 160/4284/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняДудко Ю.С.,
представника позивача представника відповідача свідка Бощевича І.О., Процика І.І., Волинкіна А.В.,
16.04.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу праці та соціально - трудових відносин Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, в якій просить:
- визнати противоправною та скасувати постанову Відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради № ОМС-ДН4240/1914/АВ/П/ТД-ФС від 28.12.2019 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , штрафу у розмірі 125190,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 10.12.2019 по 13.12.2019 заступником начальника відділу, юрисконсультом відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради Волинкіним Андрієм Васильовичем проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 13.12.2019 №ОМС-ДН4240/1914/АВ та винесено Припис про усунення виявлених порушень від 13.12.2019 № ОМС-ДН4240/1914/АВ/П, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути порушення вимог ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України, п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 №413 - строк усунення порушень 03.01.2020.
28.12.2019 було винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125 190 гривень 00 копійок.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята необгрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Протоколом судового засідання від 05.05.2020 було задоволено клопотання сторін про перенесення розгляду справи, у зв`язку із постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» та відкладено розгляд справи до 21.05.2020.
14.05.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідач при проведенні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 та складання постанови про накладення штрафу від № ОМС-ДН4240/1914/АВ/П/ТД-ФС від 28.12.2019діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством України. Стосовно повідомлення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 26.12.2019 №1143, відповідач вказав, що відповідно до п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (зі змінами), справа про накладення штрафу за порушення законодавства про працю розглядається одноособово уповноваженою посадовою особою, яка прийняла рішення, без участі суб`єкта господарювання.
Протоколом судового засідання від 21.05.2020 відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача до 09.06.2020.
Ухвалою суду від 09.06.2020 було задоволено клопотання представника Відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради про виклик свідка у справі №160/4284/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу праці та соціально - трудових відносин Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу та викликано для допиту у судовому засіданні як свідка ОСОБА_2 .
У судове засідання 25.06.2020 з`явились сторони та свідок.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача протии задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Судом встановлено матеріалами справи підтверджено, що згідно копії Свідоцтва про державну реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області 18.12.1997 як фізична особа-підприємець.
Згідно копії Свідоцтва платника єдиного податку позивач є платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування з 01.01.2012 за ставкою 20%, вид господарської діяльності 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків та на ринках (а.с. 17).
На підставі вказаного вище акту інспекційного відвідування, 13.12.2019 посадовою особою відповідача було прийнято припис про усунення виявлених порушень №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П зі змісту якого видно, що позивачеві приписано усунути вище виявлені порушення у строк до 03.01.2020, що підтверджується копією відповідного припису (а.с. 30-32).
Також, на підставі вищенаведеного акту інспекційного відвідування, посадовою особою відповідача 28.12.2019 було прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П/ТД-ФС, згідно до вимог ст. 265 КЗпП України за якою до позивача за порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України застосовано штраф у розмірі 125 190,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Стосовно доводів позивача щодо прийняття оскарженої постанови про накладення штрафу без участі суб`єкта господарювання та не запрошення останього на розгляд справи про накладення штрафу (неповідомлення про дату, час та місце розгляду справи), суд зазначає таке.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 (зі змінами) (далі - Порядок № 509).
Абзацом 2 п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) штрафи можуть бути накладені на підставі:
- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.
Відповідно до п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
На виконання вимог Порядку №509 04.02.2020 на адресу суб`єкта господарювання було відправлено рекомендованим листом повідомлення про отримання документів інспекційного відвідування уповноваженою особою від 13.12.2019, а саме: акт інспекційного відвідування від 13.12.2019, припис про усунення виявлених порушень від 13.12.2019, які отримано позивачем 18.12.2019 (а.с. 100-101).
Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 24.12.2019 №1136 було направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим повідомленням про вручення, яке отримано позивачем 27.12.2019 (а.с. 103).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що повідомлення про отримання матеріалів інспекційного відвідування уповноваженою посадовою особою було надіслано позивачеві згідно вимог чинного законодавства України.
Таким чином, суд критично ставиться до доводів позивача щодо не повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу, оскільки позивачем було отримано матеріали інспекційного відвідування та повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з п.4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
На підставі акту від 13.12.2019 №ОМС-ДН4240/1914/АВ винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.12.2019 року №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П/ТД-ФС та направлено на адресу позивача.
Отже, судом не встановлено процедурних порушень законодавства під час винесення оскаржуваної постанови.
Вирішуючи питання щодо наявності порушення трудового законодавства з боку позивача, суд враховує, що за нормами статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодоюсторін.
Згідно копії Реєстру платників єдиного податку позивач займається наступними видами економічної діяльності: код КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, тютюновими виробами; код КВЕД 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.
Як вбачається з акту інспекційного відвідування від 13.12.2019 під час проведення інспекційного відвідування у магазині продовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 один найманий працівник ОСОБА_3 , у період з 16 год. 25 хв. до 16 год. 47 хв., здійснювала продаж продовольчих товарів.
Із дослідженого судом відеозапису, проведеного 13.12.2019 інспекційного відвідування, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 перебувала за торговим прилавком та здійснювала продаж (відпуск товару) продуктів харчування та проводила розрахунки. В усній розмові (зафіксованій засобами відеотехніки) ОСОБА_3 повідомила, що укладеного трудового договору з ФОП ОСОБА_1 вона не має та не перебуває, оскільки знаходиться в родинних стосунках з останнім.
З пояснень позивача від 10.12.2019 №971 вбачається, що за місцем ведення його діяльності смт. Карнаухівка АДРЕСА_3 під час проведення інспекційного відвідування за прилавком знаходиться його дружина ОСОБА_4 .
Таким чином, в акті інспекційного відвідування від 13.12.2019 №ОМС-ДН4240/1914/АВ, відповідачем зафіксовано допуск ФОП ОСОБА_1 до роботи найманого працівника ОСОБА_3 без укладення належним чином трудового договору, яким порушено вимоги ч. 1 ст. 21 КЗпП України.
Допитаний у судовому засіданні від 25.06.2020 у якості свідка ОСОБА_2 підтвердив, що 10.12.2019 у період з 16 год. 25 хв. по 16 год. 47 хв. під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 найманий працівник ОСОБА_3 здійснювала продаж продовольчих товарів.
В подальшому, згідно наказу ФОП ОСОБА_1 №1 від 20.12.2019 ОСОБА_3 прийнята на постійну роботу з 21.12.2019 на посаду продавець.
21.12.2019 між ОСОБА_1 (фізичною особою) та ОСОБА_3 (працівник) укладено трудовий договір.
Однак із даного договору не вбачається обов`язки, які повинен виконувати працівник, а саме пункт 2.
Також із даного договору не вбачається який це договір строковий, безстроковий.
Пунктом 3 даного договору передбачено, що фізична особа зобов`язується оплачувати працю працівника у розмірі 4176,00 грн. на місяць.
Таким чином, на виконання припису від 13.12.2019 №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П позивачем прийнято наказ про прийняття на постійну роботу від 20.12.2019, укладено трудовий договір від 21.12.2019 із працівником ОСОБА_3 та подано повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Тобто, вимоги припису від 13.12.2019 №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П виконані у встановлений інспектором праці строк, що свідчить про згоду позивача з виявленими порушеннями законодавства про працю під час інспекційного відвідування.
Водночас суб`єкт господарювання, який використовує найману працю, несе відповідальність, передбачену ст.265 КЗпП України, оскільки в розумінні ч.3 ст.265 КЗпП така відповідальність не належить до адміністративно-господарських санкцій, які спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, а є фінансовими санкціями - засобом впливу на порушника, що спрямований на недопущення повторення виявлених порушень у майбутньому.
Відповідно, до ч.4 ст.265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Більше того, відповідно до вимог частини 7 ст.265 КЗпП України сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
Тобто, Кодексом законів про працю України передбачено, як невідворотність відповідальності за порушення законодавства про працю, так і обов`язок усунути виявлене порушення законодавства.
Виконання вимог Припису також не може бути правовою підставою для того, щоб не застосовувати до суб`єкта господарювання фінансової санкції, і, відповідно не звільняє від обов`язку понести відповідальність за вчинення порушень законодавства про працю, оскільки згідно з ч.7 ст.265 КЗпП України, сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
Тобто, вказаними нормами покладено одночасно на суб`єкта господарювання обов`язок, як щодо сплати штрафу за вчинене порушення, так і щодо його усунення.
Більш того, пунктом 29 Порядку 823 встановлено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року по справі №818/584/17 (адміністративне провадження № К/9901/381/17), в якій вказано, що виконання позивачем вимог припису підтверджує факт визнання ним порушень трудового законодавства, відображеного в акті перевірки. Сам по собі припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання, його вимоги направлені лише на подальше недопущення порушення вимог законодавства про працю. Та норма частини 11 ст.7 Закону № 877-V в даному випадку не має застосовуватися, оскільки застосуванню підлягає норма статті 265 КЗпП України, як спеціальна норма.
Таким чином, суд пришов до висновку, що постанова Відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради №ОМС-ДН4240/1914/АВ/П/ТД-ФС від 28.12.2019 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , штрафу у розмірі 125190,00 грн. прийнята на підставі, в межах повноважень, а висновки відповідача щодо порушення позивачем ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України та допуску ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудових відносин є обґрунтованими.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч. 2 статті 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідачем надані суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю в розумінні зазначеної норми Закону.
З огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства.
Оскільки під час розгляду справи судом встановлена правомірність дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування та правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України, за результатами розгляду даної справи, не здійснюється.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03.07.2020.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко