Справа № 522/6990/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

м. Київ

справа № 522/6990/17

адміністративне провадження № К/9901/33847/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Желєзного І.В., суддів: Шарапи В.М., Чиркіна С.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу директора Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Стас Л.В., Турецької І.О., Градовського Ю.М. від 17 серпня 2017 року у справі № 522/6990/17 за позовом керівника Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ.

1. У квітні 2017 року директор Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_1 (далі також - позивач, директор ФГ «Назари», ОСОБА_1 ) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області (далі також - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 23 березня 2017 року №186 про накладення штрафу в сумі 320 000,00 грн за порушення абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП), а саме: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, зокрема з питань фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

2. В обґрунтування позовних вимог керівник ФГ «Назари» ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем протиправно та в порушення вимог чинного законодавства проведено перевірку позивача.

3. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року позов задоволено повністю.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в частині реалізації своїх функцій щодо здійснення перевірки підприємства діяв у межах та відповідно до вимог чинного законодавства, однак розгляд контролюючим органом матеріалів справи про адміністративну відповідальність та винесення оскаржуваної постанови від 23 березня 2017 року відбулось з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки під час розгляду даної адміністративної справи не були у повному обсязі досліджені обставини події, не встановлено факту належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

5. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

6. Ухвалюючи вказане рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач правомірно на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України притягнув позивача до відповідальності за допущені порушення норм законодавства про працю. Суд першої інстанції помилково визначився з предметом спору та вдався в його обговорення та оцінку щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача в порядку КУпАП, в той час, коли на позивача накладено фінансові санкції саме за порушення трудового законодавства. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що при розгляді даної справи судом першої інстанції порушено правила предметної підсудності, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Не погодившись з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року, в жовтні 2017 року директор Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем у даній справі є Фермерське господарство «Назари» в особі його директора ОСОБА_1 , натомість такий є не директором, а головою ФГ «Назари». Судом апеляційної інстанції не враховано те, що постановою Кабінету Міністрів України № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» (далі також - постанова №408, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі також - Закон № 1728-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до 31 грудня 2017 року накладено мораторій на проведення перевірок контролюючими органами. Наказ на проведення перевірки позивача у матеріалах справи відсутній, позивачу для ознайомлення не надавався, на офіційному веб-сайті відповідача опублікованим не був. Копії службових посвідчень посадових осіб контролюючого органу та копія наказу про проведення позапланової перевірки позивачу не вручались. Службові особи відповідача всупереч вимогам наказу Державного комітету з питань розвитку підприємництва від 10 серпня 1998 року № 18 «Про затвердження форми та Порядку ведення Журналу відвідання суб`єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок)» відмовились зареєструватись у журналі під час проведення перевірки. Лист Управління Служби безпеки України в Одеській області від 06 лютого 2017 року № 65/4-1251 навмисно спровокований на проведення незаконної позапланової перевірки ФГ «Назари».

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційну скаргу позивача на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року подано до суду 02 жовтня 2017 року.

10. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою директора ФГ «Назари» ОСОБА_1 та витребував матеріали справи.

11. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

12. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень КАС України справа передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

14. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2019 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Шарапи В.М., Чиркіна С.М.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 є директором Фермерського господарства «Назари» згідно з наказом ФГ «Назари» по особовому складу від 19 січня 2004 року.

16. Відповідачем отримано лист Управління Служби безпеки України в Одеській області від 06 лютого 2017 року № 65/4-1251, яким повідомлено про використання ФГ «Назари» працівників без укладення трудового договору.

17. На підставі погодження Державної служби України з питань праці від 14 лютого 2017 року № 1676/4.3/4.2-ДП-17 відповідачем видано наказ на проведення перевірки від 20 лютого 2017 року № 251 «Про проведення позапланової перевірки додержання вимог законодавства про працю», згідно з яким передбачено проведення позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов`язкового державного соціального страхування ФГ «Назари» у період з 21 лютого 2017 року по 03 березня 2017 року головними державними інспекторами ОСОБА_4 та ОСОБА_5

18. 21 лютого 2017 року посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід на перевірку за адресою: 67500, Одеська область, Лиманський район, смт. Доброслав, пр. 40-річчя Визволення, буд. 2-Б, каб. № 10.

19. ФГ «Назари» належним чином повідомлено про проведення позапланової перевірки з пред`явленням службових посвідчень, з врученням копії направлення на проведення перевірки від 20 лютого 2017 року № 15/01-29-0371 та ознайомленням з копією згоди Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці 14 лютого 2017 року № 1676/4.3/4.2-ДП-17 і листом Управління Служби безпеки України в Одеській області від 06 лютого 2017 року № 65/4-1251.

20. Адміністрації ФГ «Назари» запропоновано надати документи, ведення яких передбачено законодавством про працю.

21. Проте позивачем відмовлено фахівцям Головного управління Держпраці в Одеській області у наданні зазначених документів, про що складений акт про недопуск до перевірки від 21 лютого 2017 року із зазначенням підпису співробітника поліції Мороза О.М.

22. 23 березня 2017 року заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Булгаковим І.М. прийнято постанову № 186 про накладення на ФГ «Назари» штрафу у розмірі 320 000,00 грн за порушення абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України.

23. Не погоджуючись з вказаною постановою, директор ФГ «Назари» ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

25. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Відповідно до ч.1 ст. 259 КЗпП України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

27. Згідно з абзацом 7 частини 2 статті 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

28. Абзац 6 цієї статті передбачає, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні.

29. Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

30. Як встановлено судами попередніх інстанцій, головним управлінням Держпраці в Одеській області отримано лист Управління Служби Безпеки України в Одеській області від 06 лютого 2017 року №65/4-1251 стосовно порушення фермерським господарством «Назари» вимог законодавства про працю та оплату праці, у тому числі шляхом використання працівників без укладення трудового договору.

31. Наказом від 20 лютого 2017 року № 251 «Про проведення позапланової перевірки додержання вимог законодавства про працю» передбачено проведення позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФГ «Назари».

32. Посадовими особами відповідача під час проведення перевірки запропоновано адміністрації ФГ «Назари» надати документи, ведення яких передбачено законодавством про працю.

33. Проте директором ФГ «Назари» відмовлено фахівцям Головного управління у наданні зазначених документів, до перевірки посадових осіб Головного управління не було допущено, про що було складено акт про недопуск.

34. Відтак, відповідач як уповноважений орган держави на здійснення заходу контролю, маючи право на самостійне визначення переліку та обсягу документів, необхідних йому для реалізації наявних повноважень, витребовувати документи, що мають містити інформацію/відомості з питань, які є предметом перевірки, через недопуск до проведення перевірки, ненадання позивачем витребуваних документів, не реалізував наявне в нього повноваження, що є створенням перешкод у проведенні перевірки.

35. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №804/1671/17.

36. Колегія суддів зауважує, що позивач у касаційній скарзі не заперечує факт недопуску ним посадових осіб відповідача до проведення перевірки.

37. 23 березня 2017 року заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Булгаковим І.М. прийнято постанову від № 186 про накладення ФГ «Назари» штрафу у розмірі 320 000,00 грн за порушення абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України.

38. Стосовно доводів позивача, викладених у касаційній скарзі, про протиправність проведеної відповідачем позапланової перевірки щодо нього у звязку із недотриманням відповідачем вимог Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Постанови №408 колегія суддів зазначає наступне.

39. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, (далі також - Положення № 96, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

40. Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

41. У свою чергу, як встановлено статтею 6 Закону №1728-VIII, дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю), в тому числі Державною службою України з питань праці та її територіальними органами.

42. З огляду на викладене, норми Закону №1728-VIII не поширюються на спірні правовідносини.

43. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 813/2339/17.

44. Щодо посилань позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року №408, то колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки така постанова за своєю суттю є актом із визначеним строком дії, прийнятим, в даному випадку, на виконання статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, якою передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки.

45. Статтею 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

46. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин дія постанови №408 була припинена, а відтак посилання позивача на те, що на момент проведення відповідачем перевірки та прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу існувало законодавче обмеження на проведення таких перевірок, є помилковими.

47. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №744/205/16-а, від 09 квітня 2019 року у справі №806/361/16, від 19 вересня 2019 року у справі №803/1235/16, від 21 листопада 2019 року у справі №805/5184/15-а та від 13 травня 2020 року у справі №808/2365/16.

48. Щодо посилань позивача у касаційній скарзі щодо непредявлення йому посадовими особами відповідача їх службових посвідчень, а також, що він є головою ФГ «Назари», а не його директором, колегія суддів зазначає наступне.

49. Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці визначена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02 липня 2012 року (далі також - Порядок №390 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

50. Згідно з пунктом 2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

51. Пункт 3 Порядку №390 передбачає, що позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

52. Згідно з пунктом 4 вказаного Порядку інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

53. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 є директором ФГ «Назари» згідно з наказом ФГ «Назари» по особовому складу від 19 січня 2004 року. ФГ «Назари» було належним чином повідомлено про проведення позапланової перевірки з пред`явленням службових посвідчень, з врученням копії направлення на проведення перевірки від 20 лютого 2017 року № 15/01-29-0371 та ознайомленням з копією згоди Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці 14 лютого 2017 року № 1676/4.3/4.2-ДП-17 і листом Управління Служби безпеки України в Одеській області від 06 лютого 2017 року № 65/4-1251.

54. При цьому, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості додатково перевіряти досліджені судами попередніх інстанцій докази, на підставі яких такі обставини встановлено, а відтак відхиляє доводи позивача, що він не є директором ФГ «Назари», а є його головою, а також щодо непредявлення йому посадовими особами відповідача їх посвідчень.

55. Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником ФГ «Назари».

56. Доводи позивача про необхідність публікації наказу про проведення перевірки №251 на офіційному сайті відповідача та порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки позивача не ознайомлено з таким, а також про відсутність його у матеріалах справи, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач обґрунтовує їх у позовній заяві та касаційній скарзі, посилаючись на недотримання відповідачем вимог Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», разом із тим, як встановлено судом, дія норм вказаного нормативно-правового акта не поширюється на спірні правовідносини.

57. Колегія суддів звертає увагу, що копія наказу від 20 лютого 2017 року № 251 «Про проведення позапланової перевірки додержання вимог законодавства про працю» наявна у матеріалах справи разом із відомостями з журналу «Накази з основної діяльності Управління Держпраці» про його реєстрацію; такий був предметом дослідження у судах попередніх інстанцій під час розгляду даної справи.

58. Також колегія суддів відхиляє аргументи позивача, що лист Управління Служби безпеки України в Одеській області від 06 лютого 2017 року № 65/4-1251 навмисно спровокований на проведення незаконної позапланової перевірки ФГ «Назари», оскільки такі ґрунтуються виключно на його припущеннях та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

59. Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи позивача, що службові особи відповідача всупереч вимогам наказу Державного комітету з питань розвитку підприємництва від 10 серпня 1998 року № 18 «Про затвердження форми та Порядку ведення Журналу відвідання суб`єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок)» відмовились зареєструватись у журналі під час проведення перевірки, оскільки дана підстава не була викладена позивачем у позовній заяві, а згідно з положеннями ч.1 ст.51 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) позивач має право змінити підставу позову до початку судового розгляду справи по суті.

60. Інші аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судів щодо обставин справи, які суди встановили у процесі її розгляду. Водночас, за приписами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

61. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності пістав для задоволення позову.

62. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

63. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

64. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

65. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

66. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ухвалене із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

67. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

68. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу директора Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: В.М. Шарапа

С.М. Чиркін