Справа № 640/20744/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , затверджений наказом ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську від 08.10.2019 № 84-ОС;

- визнати протиправним та скасувати наказ ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську від 08.10.2019 № 85-ОС про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Першого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську з 09.10.2019.

- стягнути з ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2019 по день прийняття рішення по справі;

- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого Першого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську з 09.10.2019 допустити до негайного виконання;

- рішення суду в частині стягнення з ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2019 по день прийняття рішення по справі у межах стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що всупереч існуючому порядку завдання і ключові показники для позивача затверджені без обговорення з позивачем, а лише надані для ознайомлення. Визначені позивачу завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності позивача суперечать встановленим вимогам та очевидно не спрямовані на дотримання принципів об`єктивності та прозорості. Звертала також увагу, що бал оцінювання визначається за шкалою 1, 2, 3, 4. У висновку повинно наводитись обґрунтування. У той же час, балів з поділом 0,5 чи 2,5, що має місце у даному випадку, встановленими правилами не передбачено. Що стосується доповідних записок чи довідок, позивач наголошувала, що вони містять суб`єктивну думку та не можуть обґрунтовувати оцінку. Щодо невиконання вказівок, позивач звертала увагу на невизначеність при оцінюванні конкретизації таких вказівок.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку суб`єкта призначення (ТУ ДБР у м. Краматорську) отримувати подання конкурсної комісії ДБР як передумови для звільнення позивача. Наголошує, що випробування та оцінювання результатів службової діяльності є самостійними та різними за своєю суттю процедурами.

Поруч з цим, апеляційна скарга мотивована помилковим застосуванням судом першої інстанції до спірних правовідносин норми пункту 43 Порядку (в редакції Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2019 №591). Зазначається, що на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення розділ «Повторне оцінювання» Порядку виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.02.2020 №58.

Серед іншого, апелянт наголошує, що визначення якості виконання позивачем визначених йому завдань і виставлення відповідних балів оцінки по кожному завданню окремо є дискреційними повноваженнями його безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу.

Також, звертає увагу на те, що за період оцінювання результатів службової діяльності позивачем були порушені правила внутрішнього службового розпорядку та вимоги пункту 8 розділу II Загальних правил, що підтверджується Актом №1 від 13.08.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, стверджуючи про законність та обґрунтованість судового рішення, зазначає, що апелянтом не наведено вагомих аргументів в обґрунтування незаконних дій відповідача під час звільнення.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що Наказом № 59 від 18.12.2018 р. ОСОБА_1 призначено на посаду Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) ТУ ДБР у м. Краматорську, як обрану за конкурсом, з 18.12.2018 р., з випробувальним строком шість місяців.

29.12.2018 р. позивача ознайомлено із завданням, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» (категорії посади позивачки).

Наказом № 217-ос від 26.06.2019 р. з 20.06.2019 р. позивачу присвоєно 8 ранг державного службовця, як такій, що пройшла випробування та має військове звання старшого лейтенанта.

07.10.2019 р. сформовано «Результати виконання завдань».

Наказом від 08.10.2019 р. № 84-ос затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка займає посаду державної служби категорії «В».

Цим же наказом доручено сектору кадрової роботи та державної служби та фінансово-економічному сектору узагальнити результати оцінювання ОСОБА_1 до 08.10.2019 р.

Згідно з Висновком щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, затвердженого наказом від 08.10.2019 р. № 84-ОС, оцінка - негативна.

Оскаржуваним наказом від 08.10.2019 р. № 85-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 9 Порядку надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток, затвердженого постановою КМ України від 06.04.2016 № 270 звільнено ОСОБА_1 , слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, 08 жовтня 2019 року у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державне бюро розслідувань» (далі - Закон №794-VIII) визначає правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону №794-VIII до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці, працівники, які уклали трудовий договір із Державним бюро розслідувань.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону №794-VIII трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 1.2. посадової Інструкції слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, слідчий призначається та звільняється з посади наказом директора ТУ ДБР у м. Краматорську за поданням конкурсної комісії ДБР в установленому законодавством порядку.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується відсутність у даному випадку подання конкурсної комісії про звільнення позивачки, що є передумовою її звільнення відповідно до посадової Інструкції.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.

Згідно з частиною 2 статті 44 цього Закону №889-VIII оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до частини 5 статті 44 Закону №889-VIII за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

В даному випадку за завданням передбачалося проведення оцінювання позивача за 2019 рік.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №889-VIII в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою встановлення відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

Частиною 6 статті 35 Закону №889-VIII передбачено, що у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що прийняття наказу, про визнання особи такою, що пройшла випробування, свідчить про її відповідність займаній посаді.

З Наказу №217-ос від 26.06.2019 р. вбачається, що позивач визнана такою, що пройшла випробування, що у свою чергу свідчить, що у період з 01.01.2019 р. по 26.06.2019 р. відповідачем не було встановлено неналежного виконання позивачем службових обов`язків, чим по суті дана позитивна оцінка роботі позивача за вказаний період.

Частиною 6 статті 44 Закону №889-VIII у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).

Фактично, негативна оцінка роботи позивача сформована за період трохи більше трьох місяців, а саме у період до 07.10.2019, оскільки, як вже було зазначено, станом на дату видання наказу від 26.06.2019 р. позивачка визнана такою, що відповідає займаній посаді.

Пунктом 43 розділу «Повторне оцінювання» Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою КМ України від 23 серпня 2017 р. № 640 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок) передбачено, що у разі отримання державним службовцем негативної оцінки проводиться повторне оцінювання відповідно до цього Типового порядку.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно помилкового застосування судом попередньої інстанції вищевказаного Порядку.

Згідно з частиною 11 статті 44 Закону №889-VIII порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

На час проведення оцінювання позивача порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців регулювався Типовим порядком, затвердженим постановою КМУ від 23 серпня 2017 р. № 640 зі змінами, внесеними постановою КМ №591 від 10.07.2019 р. (далі - Порядок), яким було передбачено повторне оцінювання державного службовця, у разі отримання негативної оцінки.

Колегія суддів звертає увагу, що примітка * до результатів виконання завдань також вказує на законодавчо передбачену можливість проведення повторного оцінювання результатів службової діяльності державних службовців.

Виходячи з положень п. 9, 10 Порядку (чинного на час формування завдань), оцінювання проводиться щороку у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про проведення оцінювання.

При цьому, одним з етапів такого оцінювання є формування завдань і ключових показників.

Відповідно до п. 13 Порядку, державний службовець бере участь у визначенні своїх завдань і ключових показників, а також у їх періодичному перегляді.

Відповідно до п. 29 Порядку завдання і ключові показники після їх обговорення з державним службовцем визначаються відповідними посадовими особами.

Апелянт вказує, що на виконання вимог статті 44 Закону №889-VIII та п.п.13, 23 Порядку, а також доручення Директора ДБР №123-ОД-18 від 16.11.2018 р. відбулось обговорення завдань і ключових показників на 2019 рік із усіма державними службовцями ТУ ДБР у м. Краматорську (лист ТУ ДБР у м. Краматорську №1089 від 29.12.2018), у тому числі з позивачем.

Проте, на підтвердження зазначеного відповідачем не надано жодних доказів, всупереч вимогам частини 1 статті 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо обґрунтувань результатів виконання завдань та висновків щодо результатів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 28 Порядку (чинного на момент затвердження завдання) завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.

Завдання і ключові показники оформляються згідно з додатком 6 і зберігаються в особовій справі державного службовця, а копії залишаються у державного службовця та його безпосереднього керівника.

Як вбачається з додатку 6 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 р. № 185) в ключових показниках результативності, ефективності та якості повинні бути зазначені кількісні та/або якісні показники, яким повинен відповідати результат виконання завдання, визначені з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, та за якими оцінюватимуться результати його службової діяльності (строк, кількість, відсоток, кількість допустимих відхилень, умови, що свідчать про якість, тощо).

Суд зазначає, що Завдання від 29.12.2018 р. не містило кількісних показників, яким повинен відповідати результат виконання завдання та за яким оцінюватимуться результати службової діяльності, як було передбачено Порядком.

Відтак, наведені відповідачем статистичні дані стосовно кількості внесених відомостей до ЄРДР, направлених до суду кримінальних проваджень, скасованих прокурором та судом постанов, не можуть слугувати належним обґрунтуванням невиконання позивачем завдань.

Що стосується акту від 13.08.2019 про порушення трудової дисципліни, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що він стосується запізнення позивача на роботу на 5 хв., що не може свідчити про наявність підстав для звільнення позивача. Вказаний акт не супроводжується поясненнями осіб, що запізнилися, відносно можливих поважних причин запізнення.

Поруч з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність виставлених у результатах балів (« 2,5», « 0,5») Додатку 4 Порядку (в редакції, чинній на момент затвердження результатів службової діяльності), оскільки критеріями виставлення балів передбачено такі бали: « 1», « 2», « 3», « 4». При цьому, дроблення балів не передбачається.

Щодо доводів апелянта стосовно дискреційних повноважень керівника при визначенні якості виконання позивачем визначених йому завдань і виставлення відповідних балів, колегія суддів зазначає, що суд встановлює та надає оцінку порушенням, які мали місце під час проведення оцінювання результатів діяльності позивача, без надання оцінки результатам його службової діяльності.

Правомірність наказу, винесеного на підставі рішення керівника, не може бути з`ясована без дослідження обґрунтованості підстав для його видання та у якій спосіб було прийнято відповідне рішення.

Щодо доводів відповідача стосовно розгляду справи та ухвалення оскаржуваного судового рішення за відсутності відомостей про повідомлення останнього про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 19.12.19 р., в якому був присутній зокрема, представник відповідача Якунін М.М., протокольною ухвалою суду постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, що свідчить про обізнаність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про порядок подальшого розгляду справи.

Доводи апелянта стосовно безпідставного виходу судом першої інстанції за межі позовних вимог спростовуються частиною 2 статті 9 КАС України, якою суду надано можливість вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 16 вересня 2015 року (справа № 21-1465а15) Верховний Суд України вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 14 липня 2020 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко