Справа № 420/254/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/254/19
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року (суддя Кравченко М.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 13 травня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ України в Одеській області) в якому (з урахуванням уточнень) просив:

- визнати протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 100 % до 38 % сум грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії позивачу виходячи з суми грошового забезпечення 23902,50 грн. (з урахуванням надбавок, які входили до складу грошового забезпечення до 01.01.2018 р.) з розрахунку: - оклад за посадою 6910,00 грн.; - оклад за військовим званням 1410,00 грн.; - надбавка за вислугу років (50 %) 4160,00 грн.; - льотний склад при виконанні польотів - 35 % - 2418,50 грн. (35 % посадового окладу); - надбавка за кваліфікацію льотчик/штурман клас снайпер - 15 % - 1036,50 грн. (15 % посадового окладу); - надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами - 1036,50 грн. (15 % посадового окладу); - надбавка за особливо важливі завдання - 6240,00 грн. (50 % посада + звання + вислуга); - премія - 691,00 грн. (10 % посадового окладу);

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 100 % суми грошового забезпечення, та з урахуванням збільшення основного розміру пенсії - 3120,00 грн., надбавок - інвалід війни 2 групи - 580,80 грн. та 50,00 грн., особливі заслуги 24 % 348,48;), та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року без обмеження будь-яким строком та з урахуванням збільшення основного розміру пенсії, надбавок, підвищень, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсії позивача без обмеження максимальним розміром на умовах та відповідно до діючого законодавства України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення розміру належної до сплати пенсії ОСОБА_1 Зобов`язаноГУПФ України в Одеській області провести з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» без обмеження максимальним розміром, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 100 % суми грошового забезпечення з урахуванням збільшення основного розміру пенсії 3120,00 грн., надбавок - інвалід війни 2 групи 580,80 грн. та 50,00 грн., особливі заслуги 348,48 грн., 1 категорія ЧАЕС 379,60 грн., з урахуванням наданої правової оцінки.В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог ГУПФ України в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги зазначено, що перерахунок призначеної позивачу пенсії проведено із урахуванням усіх складових грошового забезпечення пенсіонера, наведених у відповідній довідці, отже підстави для визнання дій пенсійного органу протиправними відсутні. Зауважено, що платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, а відтак, здійснення видатків бюджету без встановлення бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Також апелянт вказав, що після скасування п.п.1,2 Постанови №103 прийнята наступна постанова від 14.08.2019 року №804, якою встановлено, що виплата пенсій, перерахованих з 01 січня 2018 року відповідно до постанови від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року. Також не взято до уваги, що з 01.01.2020 року набрала чинності Постанова КМУ від 24.12.2019 року №1088 «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», якою установлено, що з 01 січня 2020 року виплата пенсій здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року. Тобто, дії відповідача до 05.03.2019 є законними.

Крім того, апелянт зазначає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, відзив на апеляційну скаргу відповідача не подавав.

За правилами ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд розглядає справу виключно у межах апеляційної скарги.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, в тому числі, подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.10.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до перерахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ЮО 068765 була перерахована пенсія позивача в розмірі 100 % грошового забезпечення (вислуга років - 49) у розмірі 4149,00 грн. із складом наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 1360,00 грн., оклад за військове звання 130,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (40 %) 596,00 грн., льотний склад при виконанні польотів (35 %) 476,00 грн., надбавка за кваліфікацію льотчик/штурман клас снайпер (15 %) 204,00 грн., надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15 %) 204,00 грн., надбавка за особливо важливі завдання (50 %) 1043,00 грн., премія (10 %) 136,00 грн., всього 4149,00 грн., основний розмір пенсії складав 100 % грошового забезпечення (вислуга 49 років) з урахуванням доплати 5186,25 грн., в тому числі збільшення основного розміру пенсії (25 %) 1037,25 грн., вид підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 2 групи при виконанні обов`язків в/с 580,80 грн., 1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 групи «А» 379,60 грн., інвалід війни 2 групи при виконанні обов`язків в/с 50,00 грн., особливі заслуги (24 %) 348,48 грн., підвищення 1088,00 грн., всього було призначено після перерахунку 7633,13 грн.

На виконання Постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі довідки Одеського обласного військового комісаріату від 29.03.2018 року №ЮО68765 було проведено перерахунок пенсії позивача, під час якого у складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, враховані: посадовий оклад 6910,00 грн., оклад за військовим званням 1410,00 грн., надбавки за вислугу років (50 %) 4160,00 грн., всього 12480,00 грн., основний розмір пенсії складав 100 % грошового забезпечення (вислуга 49 років) з урахуванням доплати в тому числі збільшення основного розміру пенсії (25 %) 3120,00 грн. - 15600,00 грн., а також вид підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 2 групи при виконанні обов`язків в/с 580,80 грн., 1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 групи «А» 379,60 грн., інвалід війни 2 групи при виконанні обов`язків в/с 50,00 грн., особливі заслуги (24 %) 348,48 грн., підсумок пенсії з надбавками склав 16958,88 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 13730,00 грн., попередньої суми пенсії 7633,13 грн. та підвищення 3048,44 грн. (50 % від 6096,87 грн.), всього призначено після перерахунку 10681,57 грн.

В перерахунку відповідач зазначив, що згідно Постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» підвищення складає 6096,87 грн. (13730,00 грн. - 7633,13 грн.), з яких виплачується з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. щомісячно 50 % від підвищення 3048,44 грн., з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. щомісячно 75 % від підвищення 4572,65 грн., з 01.01.2020 р. щомісячно 100 % від підвищення 6096,87 грн.

Не погодившись з таким перерахунком пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач мав підстави отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»(надалі - Постанова №103), згідно з якою підвищення буде виплачуватися: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - щомісячно 50 % від суми підвищення; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - щомісячно 75% від суми підвищення; з 01.01.2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

За приписами ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

За змістом ст.ст. 113, 116 Конституції України вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який забезпечує, зокрема, державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України.

Водночас, частиною 1 ст. 117 Основного Закону визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

За приписами ст. ст. 49, 52 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України від 17.03.2011 р. №3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - Закон №3166-VI).

Згідно постанови КМУ від 23.07.2014 р. №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення №280), відповідно до пунктів 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФ не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року та постановою Верховного Суду від 12.12.2019 року в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 2 статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року набрало законної сили 05.03.2019 року.

До того ж, за змістом частини 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином встановлене пунктом 2 Постанови №103 обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії втратило чинність із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року, тобто 05.03.2019 року, а відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України у відповідній частині втратив чинність і не підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, та враховуючи те, що пункти 1, 2 постанови №103 були чинними до 05.03.2019 року, а відтак підлягали застосуванню пенсійним органом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув права на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо початкової дати здійснення перерахунку. Адже, як вже зазначалось вище, згідно приписів ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Оскільки вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року набрало законної сили 05.03.2019 року, початковою датою спірного перерахунку є саме 05.03.2019 року.

Аналогічна правова позиція була викладена у зразковій справі Верховним Судом у рішенні №160/3586/19 від 06 серпня 2019 року, постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 2040/6740/18.

Окрім того, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанови КМУ від 14.08.2019 року №804 та від 24.12.2019 року №1088, оскільки останні стосуються іншого періоду правовідносин, які не є предметом спору у даній справі.

Стосовно доводів апелянта про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи та вже зазначалося вище, після проведеного перерахунку підсумок пенсії позивача з надбавками склав 16958,88 грн.

Разом з цим, відповідач здійснював виплату пенсії позивачу з 01.05.2018 року у розмірі 10681,57 грн. (13730 грн. - 3048,44 грн.), яка розрахована з урахуванням максимального розміру пенсії 13730,00 грн. (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік»), попередньої суми пенсії 7633,13 грн. та підвищення 3048,44 грн. (50 % від 6096,87 грн. (13730 грн. - 7633,13 грн.).

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

В зв`язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI редакція ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ викладена у наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Аналогічні зміни були внесені до ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що вищенаведені положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність,- в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

Згідно з п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За приписами Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вносились лише зміни до другого речення.

Відтак, буквальне розуміння змін внесених Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII з урахуванням змісту рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

При цьому, після прийняття Конституційним Судом України описаного вище рішення від 20.12.2016 року зміни до першого речення ч. 7 ст. 43 Закону аналогічного змісту новими законами не вносились. Це означає, що починаючи з 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 року (за заявою №68385/10 та №71378/10) вказано, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , однак дійшов помилкового висновку в частині визначення початкової дати здійснення перерахунку пенсії.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального правапо суті спірних правовідносин, однак дійшов помилкового висновку в частині початкової дати спірного перерахунку. З огляду на таке рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині початкової дати здійснення перерахунку пенсії. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, в тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинамсправи, та неправильне застосування норм матеріального права, що й допустив суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у вказаній частині.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року змінити в частині початкової дати проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , дату 01.01.2018 року змінити на правильну - 05.03.2019 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов