Справа № 440/1004/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

09 липня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/1004/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача Зінченко О.Г.,

відповідача Глушенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про закриття провадження по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" до приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Глушенка Вячеслава Васильовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Сбербанк", Приватне підприємство "Паритет" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу Глущенко Вячеслав Васильович про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невчиненні жодних дій щодо державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки по іпотечному договору від 11.02.2013, що був нотаріально посвідчений і зареєстрований в реєстрі за №95 і зняття заборони на відчуження нерухомого майна після отримання повідомлення про припинення договору іпотеки та зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення договору іпотеки і зняти заборону на відчуження нерухомого майна, щодо нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство", що знаходиться за адресою Полтавська область. Зіньківський район, смт. Опішня, вул. Мороховця, 47.

Ухвалою суду від 31 березня 2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії".

В ході розгляду справи судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" змінив свою назву на Акціонерне товариство "Сбербанк".

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Паритет".

Від Приватного підприємства "Паритет" надійшли пояснення на відзив приватного нотаріуса та позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства" у яких мається клопотання про закриття провадження по справі, оскільки спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача у вирішенні вказаного клопотання поклався на розсуд суду.

Відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі.

Треті особи явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Надаючи оцінку заявленому клопотання суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року по справі №820/7173/16 (провадження К/9901/25603/18) та від 29 травня 2018 року по справі №495/5913/14-а (провадження №11-298апп18) "неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин".

З матеріалів справи судом встановлено, що 11 лютого 2013 року позивачем та третіми особами укладено іпотечний договір, за умов якого ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" є майновим поручителем юридичної особи - Приватного підприємства "Паритет" (боржник) та бере на себе забезпечення на виконання зобов`язань боржника, які виплавають із Договору про відкриття кредитної лінії номер 02-Н/13/37/ЮО укладений між Публічномим акціонерномим товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" /нова назва АТ "Сбербанк"/ та Приватним підприємством "Паритет".

ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" передано в іпотеку АТ "Сбербанк" виробничі будівлі, загальною площею 661,7 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, селище міського типу Опішня, вул. Мороховця, 47.

Позивач вважає, що оскільки товариством сплачено заставну вартість предмета іпотеки то воно у повному обсязі виконало свої зобов`язання за іпотечним договором, а тому іпотека виробничих будівель, загальною площею 661,7 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, селище міського типу Опішня, вул. Мороховця, 47 припинилася.

Не зважаючи на це приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Глущенка Вячеслава Васильовича відмовлено товариству у припиненні іпотеки по іпотечному договору від 11 лютого 2013 року.

08 травня 2020 року до суду надійшли пояснення Акціонерного товариства "Сбербанк" зі змісту яких судом встановлено, що 11 лютого 2013 року між АТ "Сбербанк" і ПП "Паритет" укладено кредитний договір, а також АТ "Сбербанк" укладено іпотечний договір з ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство". Станом на 29 квітня 2020 року зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконані та становлять 355212,21 грн.

03.06.2020 до суду надійшла заява позивача, якою повідомлено суд про відсутність у товариства можливості надати докази сплати заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №02-НЕ/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та Приватним підприємством "Паритет" в загальному розмірі 700000,00 грн та коштів в сумі 355212,21 грн (заборгованості за кредитним договором 216247,36 грн, пені за прострочення сплати відсотків за кредитним договором 24728,50 грн, пені за прострочення погашення основної суми заборгованості за кредитним договором 114236,35 грн), оскільки ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" не являється стороною вказаного договору. Також зазначено, що витребувані судом докази можуть перебувати у ліквідатора Приватного підприємства "Паритет" або Акціонерного товариства "Сбербанк".

Із наданих до суду Приватним підприємством "Паритет" пояснень, судом встановлено, що ПП "Паритет" зобов`язання перед іпотекодержателем АТ "Сбербанк" не виконані.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 цього Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною першою статті 33 вказаного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з відмовою приватного нотаріуса здійснити державну реєстрацію припинення обтяження речових прав іпотекою та зняти заборону на відчуження нерухомого майна що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, селище міського типу Опішня, вул. Мороховця, 47, оскільки товариство вважає, що ним виконано свої зобов`язання за іпотечним договором від 11 лютого 2013 року. У той час як АТ "Сбербанк" стверджує, що ані боржником, ані іпотекодавцем не виконано умови кредитного та іпотечних договорів, а тому у нього наявне право на задоволення свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на нерухоме майно, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на спірне майно.

Відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України спірні правовідносини обумовлені захистом порушеного речового права на майно розглядаються за правилами господраського судочинства, а тому суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у справі.

Роз`яснити позивачу, що даний спір віднесено до юрисдикції загальних місцевих судів.

Відповідно до частини п`ятої статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача про закриття провадження по справі задовольнити.

Провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" до приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Глушенка Вячеслава Васильовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Сбербанк", Приватне підприємство "Паритет" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачеві право звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 14 липня 2020 року.

Суддя С.С. Бойко