Справа № 160/257/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2020 року Справа № 160/257/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
секретаря с/з Максименко Е.М.,
представника позивача Андрющенко О.М.,
представника відповідача Чабан О.В.,
розглянувши у відритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом приватного підприємства "ВАКАНТ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки позиція перевіряючих про відсутність реального здійснення господарських операцій за участю ПП «Вакант» та його контрагентами «ТОВ «Буд Мережа» за листопад 2018 року та ТОВ «Мідгарт Лтд» за грудень 2018 року не відповідає дійсності. ПП «Вакант» до перевірки було надано договори, податкові накладні, акти виконання робіт, що, в свою чергу, підтверджує рух активів та зміну майнового стану. Безпідставними є і посилання перевіряючих на відсутність реального характеру господарських операцій та настання правових наслідків, обумовлених договорами, укладеними між ПП «Вакант» та його контрагентами, з підстав відсутності необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагента, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не є передумовою для визначення господарської компетенції останніх та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами. Факт порушення кримінальних проваджень, на які посилається орган ДПС в акті перевірки, не має жодного відношення до діяльності ПП «Вакант», та не є, й не може бути доказом відсутності реального здійснення господарських операцій ПП «Вакант» з його контрагентами. Відсутні судові рішення про визнання правочинів, укладених ПП «Вакант» з його контрагентами нікчемними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.02.2020 року.
В підготовче засідання, призначене на 13.02.2020 року, представники сторін не прибули, суд на місці ухвалив продовжити підготовче провадження у справі на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 17.03.2020 року.
Представником відповідача 17.03.2020 року подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних контрагентів позивача у ТОВ «БУД МЕРЕЖА» та ТОВ «МІДГАРТ ЛТД» відсутнє придбання ТМЦ та послуг, пов`язаних з веденням фінансово-господарської діяльності (комунальні послуги, електроенергія, канцтовари, оренда майна, послуги зв`язку тощо). Аналізом ЄРПН у розрізі номенклатурних позицій ТОВ «БУД МЕРЕЖА» встановлено, що останнім у листопаді 2018 року здійснювалось придбання великої кількості ТМЦ (робіт, послуг), що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування, зберігання. Разом з тим, обсяги та властивості придбаних ТМЦ (товарів, послуг) не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ «БУД МЕРЕЖА». Тобто, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій. Крім того, в акті перевірки міститься інформація про наявні кримінальні провадження, а саме, що ТОВ «БУД МЕРЕЖА» має ознаки фіктивності та є фігурантом в відкритому кримінальному провадженні передбаченому ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.
В засіданні, призначеному на 17.03.2020 року, суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання до 07.04.2020 року.
23.03.2020 року представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якій зазначено взаємовідносини між ПП «Вакант» та вказаними контрагентами не були фіктивними, та жодного умислу в ухиленні від податків та зборів саме ПП «Вакант» не мало, а покладення відповідальності за діяльність контрагента, й за вчинення таким контрагентом якихось дій на ПП «Вакант» є надмірною санкцією, яка порушує баланс прав та інтересів позивача.
В судове засідання, призначене на 07.04.2020 року, представники сторін не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом відкладено підготовче засідання на 12.05.2020 року.
08.05.2020 року засобами електронного зв`язку від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням карантинних заходів.
В засідання, призначене на 12.05.2020 року, представники сторін не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом відкладено підготовче засідання на 09.06.2020 року.
В засідання, призначене на 09.06.2020 року, з`явились представники сторін, судом закрито підготовче провадження у справі та вирішено перейти до судового розгляду справи у той самий день. Судом заслухано свідка, витребувано додаткові докази та оголошено перерву до 25.06.2020 року.
17.06.2020 року представником позивача надані суду письмові пояснення, в яких позивачем підтверджено сплату коштів за проведення капітально-ремонтних робіт на користь ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД».
В судовому засіданні 25.06.2020 року представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Перевіркою встановлено порушення п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит на загальну суму 735 579 грн., в тому числі внаслідок включення суми ПДВ по податковим накладним, виписаним ТОВ «Буд Мережа» за листопад 2018 року та ТОВ «Мідгарт Лтд» за грудень 2018 року, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підласе нарахуванню та сплачується до загального фонду державного бюджету: за листопад 2018 року 339521 грн., за грудень 2018 року 396058 грн.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність оскаржуваного рішення, з огляду на помилковість висновків контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Буд Мережа» за листопад 2018 року та ТОВ «Мідгарт Лтд» за грудень 2018 року, суд виходить з наступного.
В рамках виду економічної діяльності, між ПП «Вакант» (підрядник) та ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (замовник) було укладено ряд договорів підряду:
- №4685-02 від 13.07.2017 року, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконувати в порядку та на умовах цього договору роботи з капітального ремонту будівель та споруджень РОФ-1 КО №1, галереї №6 та №50, СК №1,2 РОФ-1, СК №3, галерея №28, будівля ПУ 7,8,10 та ПБ №5 ПрАТ «ІНГЗК» в 2017 році в об`ємі, передбаченому затвердженими замовником кошторисами та проектами;
- №1458-02 від 23.02.2018 року, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконувати в порядку та на умовах цього договору роботи з капітального ремонту корпуса 3-4 ст. дроблення, будівлі перевантажувального вузла 2, КПС 4, КПС-5, галерея №26 ДФ, ЗиС РОФ-1, ДФ ПрАТ «ІНГЗК» в 2018 році в об`ємі, передбаченому затвердженими замовником кошторисами та проектами;
- №3204-35 від 25.04.2018 року, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконувати в порядку та на умовах цього договору роботи з ремонту та обслуговування обладнання ПрАТ «ІНГЗК», перелік якого наводиться в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору;
- №7970-02 від 18.10.2018 року, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконувати в порядку та на умовах цього договору роботи з капітального ремонту будівель та споруджень цехів ПрАТ «ІНГЗК» в 2018 році в об`ємі, передбаченому затвердженими замовником кошторисами та проектами.
Відповідно до п.1.3 договорів сторони передбачають, за умови надання в письмовій формі погодження замовника, залучення підрядником спеціалізованих підприємств для виконання окремих видів робіт на виконання цього договору.
Субпідрядники, які залучаються до виконання робіт, мають відповідати наступним вимогам: мати ліцензію на виконання робіт, якщо така вимога передбачена нормативними документами; мати ресурси (матеріальні, технічні, фінансові), достатні для виконання робіт; мати досвід виконання аналогічних робіт.
З метою своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за договорами підряду, укладеними ПрАТ «ІНГЗК», позивачем були задіяні субпідрядні організації ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт Лтд».
Між ПП «Вакант» (підрядник) та ТОВ «Буд Мережа» (субпідрядник) укладено договір про виконання роботи №1458/4685С від 10.08.2018 року, згідно умов якого за дорученням замовника, субпідрядник зобов`язується виконати наступні роботи по капітальному ремонту корпусу 3-4 ст. подрібнення, будівлі перевантажувального вузла, КПС-4, КПС-5, галерея №26, №6, №50, №28, СК №1,2, КО №1 ДФ, РОФ-1, будівля ПУ 7,8,10 ПрАТ «ІНГЗК».
Пунктом 5.1 договору передбачено, що орієнтовна вартість та витрати по виконанню робіт складають 5100000 грн.
Згідно з п. 7.1 договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом 5 днів з моменту повідомлення підрядника про готовність предмету підряду до приймання.
Роботи були прийняті ПП «Вакант» як підрядником за об`єктом: капітальний ремонт корпусу 3-4 ст.підрібнення, перегрузочного вузла, КПС-4, КПС-5, галерея №26, №6, №50, №28, СК№1,2, КО №1 ДФ, РОФ-1Ю будівля ПУ 7,8,10 ПрАТ «ІнГЗК», згідно до наступних актів виконання робіт (надання послуг):
- акт №26-11-2с за листопад 2018 року, на суму 288 031,20 грн., з ПДВ;
- акт №15-11-2с за листопад 2018 року, на суму 316 171,80 грн., з ПДВ;
- акт №15-11с за листопад 2018 року, на суму 316 171,80 грн., з ПДВ;
- акт №14-11 за листопад 2018 року, на суму 189 260,40 грн., з ПДВ;
- акт №03-11 за листопад 2018 року, на суму 209 512,80 грн., з ПДВ;
- акт №06-11 за листопад 2018 року, на суму 211 207,20 грн., з ПДВ;
- акт №08-11/2 за листопад 2018 року, на суму 215 838 грн., з ПДВ;
- акт №08-11/1 за листопад 2018 року, на суму 215 838 грн., з ПДВ.
Підставою для формування податкового кредиту ПП «Вакант» у взаємовідносинах з ТОВ «Буд Мережа» за вказаний період є наявність належно оформлених в електронному вигляді та вчасно зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних, а саме:
- податкова накладна № 9 від 05.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 215 838 грн.;
- податкова накладна № 10 від 05.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 215 838 грн.;
- податкова накладна № 15 від 14.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 211 207,20 грн.;
- податкова накладна № 19 від 15.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 189 260,40 грн.;
- податкова накладна № 29 від 19.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 75 094,80 грн.;
- податкова накладна № 30 від 19.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 209 512,80 грн.;
- податкова накладна №77 від 27.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 288 031,20 грн.;
- податкова накладна № 75 від 27.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 316 171,80 грн.;
- податкова накладна № 76 від 27.11.2018 року, видана ТОВ «Буд Мережа», на суму 316 171,80 грн.
Виконані ТОВ «Буд Мережа» роботи були включені та подані на затвердження замовнику ПрАТ «Інгулецький ГЗК» до наступних актів виконаних робіт підрядником ПП «Вакант»:
- акт №02-11 від 12.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 143 733,60 грн., з ПДВ;
- акт №03-11 від 19.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 266 470,98 грн., з ПДВ,
- акт №06-11 від 16.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 292353,98 грн., з ПДВ,
- акт №08-11 від 05.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 789 449,03 грн., з ПДВ,
- акт №14-11 від 13.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 308 922 грн., з ПДВ,
- акт №15-11 від 26.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 913 906,09 грн., з ПДВ,
- акт №26-11 від 26.11.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за листопад 2018 року, на суму 398078,40 грн., з ПДВ.
Між ПП «Вакант» (підрядник) та ТОВ «Мідгарт Лтд» (субпідрядник) укладено договір про виконання роботи №4685С від 26.11.2018 року, згідно умов якого за дорученням замовника, субпідрядник зобов`язується виконати наступні роботи: капітальний ремонт будівель і споруд ПрАТ «ІНГЗК».
Пунктом 5.1 договору передбачено, що орієнтовна вартість та витрати по виконанню робіт складають 2400000 грн.
Згідно з п. 7.1 договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом 5 днів з моменту повідомлення підрядника про готовність предмету підряду до приймання.
Роботи були прийняті ПП «Вакант» як підрядником за об`єктом: капітальний ремонт корпусу 3-4 ст.підрібнення, перегрузочного вузла, КПС-4, КПС-5, галерея №26, №6, №50, №28, СК№1,2, КО №1 ДФ, РОФ-1Ю будівля ПУ 7,8,10 ПрАТ «ІнГЗК», згідно до наступних актів виконання робіт (надання послуг):
- акт №2-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 146402,50 грн., з ПДВ;
- акт №3-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 133316,40 грн., з ПДВ;
- акт №4-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 254984,40 грн., з ПДВ;
- акт №5-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 146851,20 грн., з ПДВ;
- акт №16-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 305849,20 грн., з ПДВ;
- акт №18-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 224984,40 грн., з ПДВ;
- акт №22-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 326917,20 грн., з ПДВ;
- акт №26-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 126097,20 грн., з ПДВ;
- акт №28-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 119340 грн., з ПДВ;
- акт №04-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 159140,40 грн., з ПДВ;
- акт №06-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 164162,40 грн., з ПДВ;
- акт №07-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 133857,60 грн., з ПДВ;
- акт №35-12 прийому виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 134444,40 грн., з ПДВ.
Підставою для формування податкового кредиту ПП «Вакант» у взаємовідносинах з ТОВ «Мідгарт Лтд» за вказаний період є наявність належно оформлених в електронному вигляді та вчасно зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних, а саме:
- №525 за грудень 2018 року на суму 146851,20 грн.;
- №526 за грудень 2018 року на суму 254984,40 грн.;
- №527 за грудень 2018 року на суму 134444,40 грн.;
- №528 за грудень 2018 року на суму 133316,40 грн.;
- №529 за грудень 2018 року на суму 126097,20 грн.;
- №530 за грудень 2018 року на суму 326917,20 грн.;
- №531 за грудень 2018 року на суму 146402,50 грн.;
- №532 за грудень 2018 року на суму 119340 грн.;
- №533 за грудень 2018 року на суму 305849,20 грн.;
- №534 за грудень 2018 року на суму 224084,40 грн.;
- №535 за грудень 2018 року на суму 133857,60 грн.;
- №536 за грудень 2018 року на суму 159140,40 грн.;
- №537 за грудень 2018 року на суму 164162,40 грн.
Роботи були прийняті ПП «Вакант» як підрядником за об`єктом: капітальний ремонт будівель і споруд цехів, фабрик ПАТ «ІнГЗК», згідно до наступних актів виконання робіт (надання послуг):
- акт №02-12 від 07.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 99 186 грн., з ПДВ;
- акт №04-12 від 13.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 231 079,20 грн., з ПДВ;
- акт №06-12 від 16.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 207 976,20 грн., з ПДВ;
- акт №07-12 від 16.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 181 818 грн., з ПДВ;
- акт №16-12 від 24.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 423 324 грн., з ПДВ;
- акт №18-12 прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 341 715,66 грн., з ПДВ;
- акт №22-12 прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 366 374,40 грн., з ПДВ;
- акт №25-12 від 28.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 36 974,77 грн., з ПДВ;
- акт №26-12 від 28.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 208 055,71 грн., з ПДВ;
- акт №28-12 від 07.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 167 129,87 грн., з ПДВ;
- акт №5-12 від 28.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 179596,07 грн., з ПДВ;
- акт №4-12 від 28.12.2018 року прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року, на суму 336 649,98 грн., з ПДВ.
На підтвердження здійснення господарських операцій суду надані:
- гарантійний лист від 27.08.2018 року №28/02, складений директором ТОВ «Буд Мережа», яким ТОВ «Буд Мережа» підтверджено наявність виробничих та персональних ресурсів для початку робіт, та надано гарантії по завершенню робіт в строки та в обсязі відповідно до умов договору;
- лист-гарантія від 30.11.2018 року №15, складений директором ТОВ «Мідгарт Лтд», яким ТОВ «Мідгарт Лтд» підтверджено наявність ресурсів, необхідних для реалізація договірних зобов`язань та надано гарантії по завершенню робіт в строки та в обсязі відповідно до умов договору;
- довідка від 03.12.2018 року №16, складена директором ТОВ «Мідгарт Лтд», яким зазначено про наявність працівників, та зазначено про продовження терміну пропуску на ремонтні роботи визначеним працівникам.
Сплата коштів за проведення капітально-ремонтних робіт, до яких в листопаді 2018 року в якості субпідрядника залучалося ТОВ «Буд Мережа» здійснена в повному обсязі згідно до наданих банківських виписок за розрахунковим рахунком № НОМЕР_1 , що відкритий позивачем у АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, що підтверджується копіями банківських виписок від 28.01.2019, 29.01.2019, 25.03.2019, 30.08.2019, 30.09.2019,
Сплату коштів за проведення капітально-ремонтних робіт, до яких в грудні 2018 року в якості субпідрядника залучалося ТОВ «Мідгарт ЛТД» здійснена в повному обсязі згідно наданих банківських виписок за розрахунковим рахунком № НОМЕР_1 , що відкритий Позивачем у АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, що підтверджується копіями банківських виписок від 11.04.2019, 11.05.2019, 01.04.2019.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.
Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (далі Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Згідно з ст. 1 Закону №996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.
Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.
Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення №88.
Належних та достатніх підстав, з яких було встановлено порушення платником податків декларування даних фінансового результату за листопад, грудень 2018 року не зазначено, що свідчить про неналежність доказів, на які посилаються посадові особі ДПС, що здійснювали перевірку, невідповідність доказової бази критеріям допустимості, достатності та достовірності доказів.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою використання їх в господарській діяльності.
Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання послуг у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків.
За таких обставин підстави для не включення сум податку на додану вартість по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.
Як вбачається зі змісту акту перевірки, висновки щодо порушення ПП «Вакант» приписів податкового законодавства зроблено з огляду на непідтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД» та встановлення проведення фінансових потоків з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, які не мають реального характеру.
Суд відхиляє посилання контролюючого органу на аналіз інформації баз даних ДФС, яким встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) вищезазначеними контрагентами-постачальниками ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД», з огляду на те, що правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача його безпосередніми контрагентами.
Наведена правова позиція узгоджується з викладеною у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 року у справі №2а/0470/4526/12.
Відповідачем не спростовано факт наявності у ПП «Вакант» податкових накладних, які належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також те, що за даними накладними сплачено постачальнику у повному обсязі податок на додану вартість у складі вартості поставлених товарів, належним чином оформлені та здані усі декларації, як це узгоджується з положеннями Податкового кодексу України то, відповідно, свідчить про наявність у позивача права на включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само як і деякі помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Аналогічна позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах по справах №822/1815/17 від 21.03.2018р., №804/939/16 від 20.03.2018р.
Також, суд зазначає, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Вищенаведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі Булвес АД проти Болгарії (заява № 3991/03). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Крім того суд зазначає, що рішення ЄСПЛ Булвес АД проти Болгарії як на звичну практику країн Європейського Союзу в питанні відповідальності платників податку за податкові делікти посилається на два рішення Суду Європейського союзу: об`єднане рішення (консультативний висновок) Суду ЄС від 12 січня 2006 року в справі Optigen Ltd (C354/03), Fulcrum Electronics Ltd (C355/03) and Bond House Systems Ltd (C484/03) v Commissioners of Customs Ц Excise і об`єднане рішення Суду ЄС від 6 липня 2006 року в справі Axel Kittel v. Belgian State, (C439/04) і Belgian State v. Recolta Recycling (SPRL, C440/04) (ECR 2006, page I0616).
Так, у рішенні Суду ЄС від 12 січня 2006 року зазначається: ... право на вирахування податку на додану вартість особою, що має статус платника ПДВ, яка здійснює відповідні операції, не може зачіпатися тією обставиною, що в ланцюгу поставок, в яку входять зазначені операції, попередня або наступна операція будуть пов`язані з шахрайством при сплаті податку на додану вартість, про яку платник податку не знав та не міг знати.
В даному випадку, контролюючим органом не доведено недобросовісність платника податку ПП «Вакант» у взаємовідносинах з ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД».
Слід зауважити, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товар, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Такий висновок узгоджується з позицією колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові по справі №К/9901/1349/17.
Контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів, укладених позивачем з контрагентами, як не було надано і доказів про наявність фактів, які встановлені судами, однак не враховані під час прийняття рішень, та свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону
Належних доказів нереальності проведених господарських операцій відповідачем суду не надано.
Натомість позивачем надані всі необхідні належно складені первинні документи, з яких можливо встановити суть та зміст проведених господарських операцій та підтвердити ремонтно-будівельні роботи, які здійснювались ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД» на користь позивача.
Стосовно відсутності у контрагентів позивача дозволів на проведення ремонтно-будівельних робіт, то суд зазначає, що відповідно до договорів №4685-02 від 13.07.2017 року, №1458-02 від 23.02.2018 року, №3204-35 від 25.04.2018 року, №7970-02 від 18.10.2018 року, укладених між позивачем та ПрАТ «ІНГЗК», що субпідрядники, які залучаються до виконання робіт, мають відповідати наступним вимогам: мати ліцензію на виконання робіт, якщо така вимога передбачена нормативними документами; мати ресурси (матеріальні, технічні, фінансові), достатні для виконання робіт; мати досвід виконання аналогічних робіт.
Відповідно до даних Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Держгірпромнагляд оприлюдненої ними на офіційних сайтах, ТОВ «БУД МЕРЕЖА» має діючий дозвіл №1338.17.32, 16.05.2017 на виконання наступних видів робіт:
- зберігання балонів, контейнерів, цистерн та інших ємностей із стисненим, зрідженим, отруйним, вибухонебезпечним та інертним газом, їх заповнення спорожнення, ремонт;
- роботи верхолазні та скелелазні, що виконуються на висоті 5 метрів і більше над поверхнею ґрунту, з перекриття або робочого настилу, та роботи, що виконуються за допомогою підйомних та підвісних колисок, механічних підіймачів та будівельних підйомників;
- зведення, монтаж та демонтаж будинків, споруд, зміцнення їх аварійних частин, електропрогрівання бетону та електрозморожування грунтів;
зварювальні, газополумяні, наплавні роботи.
Таким чином, ТОВ «БУД МЕРЕЖА» має необхідний дозвіл на проведення певних видів ремонтних робіт з метою здійснення яких вказане підприємство було залучено позивачем.
Суд, також, зазначає, що більший об`єм будівельних робіт виконував сам позивач своїми силами, а відповідні контрагенти залучались з метою своєчасного надання будівельних робіт, тобто допоміжних робіт, згідно підписаних актів та не виконували основний обсяг робіт, оскільки такі роботи виконувались самим позивачем.
Аналогічна правова позиція щодо залучення на таких умовах субпідрядних організацій викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі №820/8206/15.
Також, в судовому засіданні заслухано свідка ОСОБА_1 , який працює технічним керівником ПП «Вакант» на підставі наказу №45-к від 16.03.2018 року, яким підтверджено дійсність надання ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД» ремотно-будівельних послуг на користь ПП «Вакант», а саме:
- підтверджено залучення співробітників ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД» до виконання робіт на об`єктах та за специфікою, визначених в актах приймання робіт, складених між ПП «Вакант» та ТОВ «Буд Мережа»,ТОВ «Мідгарт ЛТД»;
- підтверджено терміни залучення співробітників ТОВ «Буд Мережа» та ТОВ «Мідгарт ЛТД» до виконання робіт у листопаді та грудні 2018 року;
- підтверджено повне виконання робіт та відсутність претензій з приводу якості та обсягу виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст.72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Таким чином, суд встановлює дійсні обставини справи на підставі належних засобів доказування, якими, зокрема, є показання свідків.
Відтак, показання ОСОБА_1 приймається судом як доказ підтвердження реальності здійснених господарських операцій на рівні з іншими наданими суду письмовими доказами у справі.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 06 липня 2020 року.

Суддя О.В. Врона