Справа № 211/3993/20
Суддя: Гіда О. С.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3993/20
Провадження № 2-а/211/76/20
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

15 липня 2020 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Гіда О.С., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Поліщука Олега Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Поліщука Олега Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п. 11 ч. 5 ст. 160, ч. ч. 1, 3 ст. 161 КАС України.

Як вбачається зі змісту п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивач, у свою чергу, у поданій позовній заяві не виконав вимогу даного пункту.

Окрім цього, у супереч вимог ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви не додано копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Також відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Ставки сплати судового збору за подання до адміністративного суду позовних заяв встановлені ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, з урахуванням положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102,00 грн.

Водночас, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається КУпАП та іншими законами України (ч. 1 ст. 246 КУпАП).

За змістом ч. 1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу або посадової особи (окрім визначених в п. п. 1-2 вказаної частини) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зі змісту положень вказаних правових норм вбачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

Так, Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України «Про судовий збір») було передбачено сплату державного мита, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною 4 статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП порядку оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення вказує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження, в тому числі, щодо звільнення від сплати державного мита, визначені і діють у редакції Закону України від 24.09.2008 № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Разом з тим, 01.11.2011 набрав чинності Закон України «Про судовий збір», яким передбачено, що за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (їх посадових осіб), сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено вказаним Законом.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Визначальним у випадку звільнення від сплати судового збору є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Отже, системний аналіз наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору дає підстави для висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, висновки якої щодо застосування норм права, відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір сплачено не було, а також не надано документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАСУ суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вказані недоліки та диспозицію ч. 1 статті 169 КАС України, вважаю за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позивач має усунути вказані недоліки позовної заяви, а саме зазначити у позовній заяві чи подати на окремому аркуші паперу власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;долучити до позовної заяви документ, що підтверджує сплату позивачем судового збору у відповідному, визначеному за правилами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмірі, а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп., або долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; додати до позовної заяви копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. ст. 132, 160, 161, 169 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

адміністративний позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Поліщука Олега Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків зазначених в даній ухвалі суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвалу негайно направити позивачу для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гіда