Справа № 357/4910/20
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4910/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старшого лейтенанта поліції Шевченка Дениса Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що 18.05.2020 року інспектор 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старший лейтенант поліції Шевченко Д.О. виніс постанову серії ЕАМ №2549431, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ПДР, а саме: водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинка заборонена», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 (в) ПДР України. З постановою позивач не погоджується, вказує, що знак 3.34 «зупинка заборонена» встановлений з порушенням норм стандарту та ДСТУ. Крім того, зазначає, що відповідач виніс постанову з порушенням вимог щодо процедури розгляду справи, проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП. А тому, просив суд скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старшого лейтенанта поліції Шевченка Д.О. серія ЕАМ №2549431 від 18.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП .

Ухвалою суду від 17.06.2020 року відкрито провадження у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в якому вказує на законність та обґрунтованість винесеної ним постанови, та відсутність підстав для її скасування і закриття провадження у справі. Зазначає, що позивачем невірно трактований пункт 10.5.30 ДСТУ 4100-2014, де вказано, що в населених пунктах дорожні знаки 3.34-3.37 можуть застосовуватись із табличками 7.22-7.2.6, 7.4.1-7.4.7, 7.5.1-7.5.6 або 7.18, а не повинні, як зазначено в позовній заяві. Крім того, з доказів, що були надані позивачем до позову неможливо чітко встановити параметри розміщення дорожнього знаку відносно проїзної частини. В обов`язок водія не входить оцінка відповідності знаків до вимог ДСТУ, проте входить обов`язок виконувати вимоги дорожніх знаків. Також, на підтвердження вини позивача, відповідач надав до суду запис з нагрудної камери поліцейського ВН 11025.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 18.05.2020 року близько 12:33 год. інспектором 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старшим лейтенантом поліції Шевченком Д.О. винесено постанову серії ЕАМ №2549431, згідно якої ОСОБА_1 керував автомобілем FORD FIESTA д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Ярослава Мудрого, буд. 38 в м. Біла Церква, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 (в) ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. В п. 8 постанови, зазначено, що до постанови додано відеозапис правопорушення ВН 11025.

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Розділом 33 ПДР, зокрема у підрозділі 3 закріплено такий заборонний дорожній знак, як знак 3.34 «Зупинку заборонено».

За змістом п. 8.4. (в) розділу 8 ПДР дорожні знаки поділяються на такі групи, як заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

В межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п. 1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Зона дії знаку 3.34 поширюється - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені (підрозділ 3 Розділу 33).

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Яка вже зазначалось, постановою у справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

До відзиву представником відповідача наданий відеозапис порушення, з якого вбачається, що автомобілем FORD FIESTA, д.н.з. НОМЕР_1 , було здійснено зупинку за адресою: вул. Ярослава Мудрого, буд. 38 в м. Біла Церква. Даний транспортний засіб знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", що не відповідає вимогам п.8.4в і п. 3.34 розділу 33 ПДР.

Крім того, з позовної заяви та наданого відеозапису вбачається, що позивач не заперечував факт зупинки в зоні дії знаку, однак він вважає, що дорожній знак 3.34 ПДР «зупинка заборонена» встановлена з порушенням норм ДСТУ.

Відповідно до п. 10.2.4 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» дорожні знаки допускають розміщувати на опорах зовнішнього освітлення, електрозв`язку, інших інженерних мережах.

Згідно п. 10.5.29 ДСТУ знак 3.34 «Запинку заборонено» потрібно застосовувати, щоб заборонити зупинки транспортних засобів, і його встановлюють з того боку дороги, на якому вводять заборону.

В п. 10.2.9. ДСТУ відстань від нижнього краю знаку до поверхні дорожнього покриття (висота встановлення), крім випадків спеціально обумовлених стандартом повинна становити: від 5, 0 м. до 6, 0 м.у разі встановлення над проїзною частиною.

З наданих позивачем фото таблиць та наданого відповідачем відеозапису можна дійти висновку, що знак розміщено на опорах зовнішнього освітлення, на тому боці дороги, на якому введена заборона, на відстані не менше 5,0 м над проїзною частиною, що повністю відповідає вимогам п.п. 10.2.4, 10.5.29, 10.2.9 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дорожній знак встановлено у відповідності до вимог ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

У позовній заяві позивач вказує, що дорожні знаки 3.34-3.37 повинні застосовуватись із табличками 7.22-7.2.6, 7.4.1-7.4.7, 7.5.1-7.5.6 або 7.18. Проте, такі твердження не відповідають дійсності, оскільки відповідно до підпункту 10.9.1 пункту 10.9 (Таблички до дорожніх знаків) розділу 10 Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100:2014, таблички до дорожніх знаків застосовують для уточнення, обмеження дії інших дорожніх знаків. Таблички потрібно застосовувати тільки разом зі знаками. Розташовувати їх потрібно безпосередньо під знаком, за винятком табличок 7.2.2-7.2.4 і 7.8.

Із системного тлумачення вказаних норм, можна зробити висновок, що кожна табличка уточнює дію лише того знаку, безпосередньо під яким вона встановлена.

Таким чином, враховуючи викладене та досліджені в судовому засіданні відеоматеріали, суд вважає належними та допустимими доказами на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В ч.2 цієї ж статті вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП про порушення позивачем пункту 8.4 (в) Правил дорожнього руху. Таке порушення доведено належними та допустимими доказами, порушення прав при розгляді справи стороною відповідача не встановлено. Оскаржувана постанова у повній мірі відповідає ст.283 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст, 122, 251,280, 283-284 КУпАП, ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення, але не пізніше ніж через десять днів з дня ухвалення Кабінетом Міністрів України рішення про закінчення карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель