Справа № 620/3544/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Справа № 620/3544/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Академії Державної пенітенціарної служби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Академії Державної пенітенціарної служби

про визнання протиправними та скасування наказів,

поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Академії Державної пенітенціарної служби (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ ректора Академії ДПС від 11.11.2019 № 205о/с про звільнення позивача з посади курсового офіцера юридичного факультету Академії ДПС;

- визнати незаконним та скасувати наказ ректора Академії ДПС від 11.11.2019 № 30/ст про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;

- поновити позивача на посаді курсового офіцера юридичного факультету Академії ДПС з 12.11.2019 по 09.01.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ ректора Академії ДПС від 11.11.2019 № 205о/с про звільнення позивача з посади курсового офіцера юридичного факультету Академії ДПС;

- визнано протиправним та скасовано наказ ректора Академії ДПС від 11.11.2019 № 30/ст про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Постановляючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що висновок службового розслідування не містить даних щодо мотивів, мети та наслідків проступку, вчиненого позивачем, а також з того, що посадовою інструкцією не встановлено обов`язку позивачки оформляти чи вести документацію, яка б могла підтвердити проведення інструкторсько-методичних занять з молодшими командирами з питань організації та проведення виховної роботи в навчальному підрозділі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням Ректора і що при винесенні спірних наказів було повно та всебічно враховано всі необхідні обставини.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 витребувано додаткові докази у справі та відкладено судовий розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у червні 2017 року ОСОБА_1 закінчила з відзнакою Академію Державної пенітенціарної служби.

З 20.08.2017 позивача прийнято на посаду начальника кабінету кафедри економіки та соціальних дисциплін Академії Державної пенітенціарної служби.

22.03.2019 у зв`язку зі скороченням зазначеної посади ОСОБА_1 переведено на посаду курсового офіцера юридичного факультету.

З 27.10.2019 безпосередній керівник ОСОБА_1 - полковник внутрішньої служби Царюк С.В. перебував у відпустці. На час відсутності Царюка С.В. , його обов`язки виконував заступник начальника юридичного факультету - підполковник внутрішньої служби Турецький В.В., який у жовтні 2019 року наказав надати йому всю службову документацію, що велась позивачем та за результатами її розгляду виявив відсутність підписів з відмітками про виконання в планах роботи, які складала позивач. Про виявлений факт Турецький В.В. подав рапорт на ім`я ректора Академії, у зв`язку з чим, наказом від 04.11.2019 № 29/ст було призначено службове розслідування.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що у плані роботи з особовим складом 114 навчальної групи юридичного факультету в період навчального збору з 18.08.2019 по 31.08.2019 відсутні відмітки про виконання запланованих заходів. Також, у планах роботи з особовим складом 114 навчальної групи юридичного факультету на вересень та жовтень 2019 року та у звітах про виконання вищевказаних планів відсутні дати затвердження, підписи курсового офіцера, не погоджені із заступником начальника курсу, відсутні відмітки про виконання запланованих заходів.

Також, у висновку вказано, що позивачка не організувала та не проводила інструкторсько-методичні заняття з молодшими командирами з питань організації та проведення виховної роботи в навчальному підрозділі. Документів які могли б підтвердити проведення даних занять позивач не надала.

Надаючи пояснення під час проведення службового розслідування позивач визнала, що вона була ознайомлена з посадовою інструкцією, та документацією, яку веде курсовий офіцер, а саме плани та звіти. Вказала, що недоліки в документації допустила з власної необачності. Підтвердила, що у плані затвердженому 17.08.2019 не проставила відмітки про виконання через власну необачність. У плані на вересень відсутні відмітки про виконання, не підписаний нею особисто, та не затверджений заступником начальника начального збору. У плані на жовтень відсутні відмітки про виконання не підписаний нею особисто, та не затверджений у заступника начальника навчального збору. Звіт за вересень не підписаний нею особисто та не погоджено заступником начальника курсу.

Крім того, опитані під час службового розслідування курсанти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що перебували на посадах молодших командирів взводу 114 навчальної групи, пояснили, що ОСОБА_1 жодного разу збори начальної групи не проводила та не підводила щотижневі підсумки.

Курсант ОСОБА_4 також зазначила, що позивач під час обходів кімнат, де проживають курсанти, дозволяла собі розламувати продукти харчування та розкидати по підлозі. Особисто в неї вивернула речі на підлогу (білизну) та фотографувала це, такі дії курсового офіцера принижували її перед іншими курсантами.

Опитаний під час службового розслідування безпосередній керівник позивача ОСОБА_6 , який перебуває на посаді заступника начальника курсу юридичного факультету Академії, зазначив про те, що позивач не надавала плани роботи з особовим складом 114-ї навчальної групи на вересень та жовтень, та вказав, що йому нічого не відомо про проведення нею загальних зборів із молодшими командирами 114-ї навчальної групи і взагалі з особовим складом цієї групи.

Начальник курсу юридичного факультету ОСОБА_7 у своєму поясненні також зазначив про те, що жодної інформації про проведення зборів 114-ї навчальної групи позивачем він не має і вона не проводила інструкторських занять з молодшими командирами.

Також у висновку встанволено, що позивач до призначення на посаду курсового офіцера юридичного факультету Академії проходила службу на посаді начальника кабінету кафедри економіки та соціальних дисциплін Академії. 25.05.2018 за неналежне виконання посадових обов`язків позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у вигляді догани і питання щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків на зазначеній посаді розглядалось кадровою комісією Академії 31.10.2018.

Відповідно до висновку службового розслідування від 08.11.2019 вирішено розглянути питання про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з порушенням нею пп. 2.1, 2.18 посадової інструкції.

На підставі вказаних висновків, наказом Академії Державної пенітенціарної служби від 11.11.2019 № 30/ст ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби від 11.11.2019 № 205о/с її звільнено з посади курсового офіцера юридичного факультету Академії Державної пенітенціарної служби.

У подальшому, наказом від 09.01.2020 № 5 о/с позивача з 10.01.2020 звільнено зі служби за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач, вважаючи протиправними накази від 11.11.2019 №205 о/с та від 11.11.2019 №30/ст, а своє право на працю та законні інтереси порушеними, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV), «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337 (далі - Закон № 2337), Порядком проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5 (далі - Порядок № 356/5).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

У частині другій статті 19 Закону № 580-VIII закріплено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначаються Законом України від 15.03.2018 №2337 «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 2337 за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2337 дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Закону № 2337 передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

У відповідності до положень статей 14-16 Закону № 2337 службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Відповідно до Порядку № 356/5 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи і установи завдань.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися у службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих посадовими особами органів і установ в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Службове розслідування повинне бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення уповноваженим на те начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк проведення службового розслідування може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.

За результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування. Із затвердженим висновком службового розслідування за рішенням начальника, який призначив службове розслідування, ознайомлюється начальник органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено проведення службового розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Небажання особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності у встановленому законом порядку.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу по роботі з персоналом складає відповідний акт.

Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Статтею 19 Закону № 2337 визначено вимоги до висновку службового розслідування, згідно яких, у висновку обов`язково зазначаються дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Вимоги до висновку службового розслідування містяться також у розділі VIII Порядку № 356/5, згідно з яким у вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування. В описовій частині висновку зазначаються: відомості про обставини, за яких особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в ДКВС України і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристика особи (зокрема наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; відомості про залучення до проведення службового розслідування фахівців та дані про них, подані ними результати.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення осіб, які проходять службу, зокрема в Академії ДПС, до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

При цьому, правовою підставою для застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення є підтверджений матеріалами службового розслідування факт вчинення особою дисциплінарного проступку, що з урахуванням обставин, за яких вій вчинений, наслідків, попередньої поведінки особи та її ставлення до служби, повинен відповідати характеру даного виду відповідальності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що матеріалами службового розслідування, проведеного у відповідності з вимогами законодавства, підтверджується неналежне виконання позивачем обов`язків покладених на неї, відповідно до п.п. 2.1, 2.14, 2.18 посадової інструкції, а саме не забезпечено виконання запланованих заходів (відсутні відповідні відмітки у плані роботи з особовим складом 114-її навчальної групи), затвердження звітів про виконання відповідних планів (зокрема, відсутні дати, підписи, відмітки про виконання запланованих заходів, не погоджено з начальником курсу), не проведено інструкторсько-методичних занять з молодшими командирами, зазначено у звітах неправдиву інформацію (вказано про проведення зборів особового складу, які фактично не проводилися) /т. 2 а.с. 6-7/.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що позивач була ознайомлена з посадовою інструкцією, якою прямо передбачено зазначені обов`язки за посадою курсового офіцера юридичного факультету, яку вона займала /т. 2 а.с. 26-28/, і більш того, сама позивач у ході службового розслідування також визнала факт неналежного виконання нею своїх обвозів і допущення недбалості /т. 2 а.с. 7/.

Тож, доводи ОСОБА_1 про те, що вона не була зобов`язана виконувати вищевказані обов`язки, за неналежне виконання яких її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому до уваги не приймає.

Разом з тим, дослідивши матеріали службового розслідування та особової справи позивача, колегія суддів установила, що під час проведення службового розслідування та обрання заходу дисциплінарного стягнення, який належить застосувати до позивача, відповідачем було враховано її попередню поведінку (зокрема, той факт, що вона раніше вже притягалася до дисциплінарної відповідальності /т.2 а.с. 62-63, 66, 68/), її характеристику /т. 2 а.с. 64, 202-204, 218-219/ отримано пояснення від безпосереднього керівництва та курсантів, які перебували в її розпорядженні /т. 2 а.с. 48-60, 69/, з яких у сукупності з вищенаведеними документально підтвердженими порушеннями встановлено ставлення позивача до служби та виконання покладених на неї завдань.

Зазначені обставини у їх сукупності переконують судову колегію у виваженості, обґрунтованості та об`єктивності застосування до позивача найсуворішого заходу дисциплінарного впливу, оскільки ці та інші обставини, установлені в ході службового розслідування, вказують на невідповідність позивача вимогам, що ставляться законодавством до осіб, які проходять службу в системі ДПС, тим більше, у сфері виховної діяльності з підготовки майбутніх кваліфікаційних працівників ДПС у відповідності до засад, закріплених у Статуті Академії ДПС, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 № 3290/5.

Отже, оскаржувані позивачем накази від 11.11.2019 №205 о/с та від 11.11.2019 №30/ст про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення прийняті відповідачем у межах та у спосіб, передбачений законодавством, відповідно до обставин та характеру вчиненого нею проступку.

Перевіряючи всі доводи учасників справи, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Академії Державної пенітенціарної служби підлягає задоволенню, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року - скасуванню, а позов - залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Академії Державної пенітенціарної служби - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 14 липня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: