Справа № 759/8961/20
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8961/20

пр. № 2-а/759/240/20

07 липня 2020 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Безсудного Артема Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до Святошинського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2559032 від 20.05.2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, а провадження у адміністративній справі закрити та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2420 гривень 40 копійок.

Позов мотивовано тим, що 20 травня 2020 року приблизно о 12 годині 12 хвилин позивач на автомобілі марки NISSAN, державний номер реєстрації НОМЕР_1 , рухалася по площі Перемоги у місті Києві в бік бульвару Тараса Шевченка. На вимогу інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві рядового поліції Безсудного Артема Володимировича, здійснила зупинку на площі Перемоги напроти ТРЦ «Універмаг «Україна». Після зупинки автомобіля, Інспектор повідомив позивачу про нібито порушення останньою правил дорожнього руху, а саме, що позивач здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеній дорожній знаком 5.8., чим порушила пункт 17.1. ПДР.

Позивач заперечувала щодо вчинення вказаного правопорушення, оскільки вона рухалася по площі Перемоги в бік бульвару Тараса Шевченка з дотриманням Правил дорожнього руху, рух по смузі для маршрутних ТЗ не здійснювала, зупинилися у відповідності до Правил дорожнього руху на вимогу Інспектора.

Однак, Інспектор, проігнорувавши клопотання позивача про надання часу на вивчення матеріалів справи, не надавши позивачу жодних доказів, які підтверджують винуватість позивача, не роз`яснивши права, не дослідивши повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно обставини справи, протиправно прийняв Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2559032.

Таким чином, позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає, що зазначений у постанові пункт ПДР не було порушено; постанову серія ЕАМ № 2559032від 20.05.2020 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального права.

02.06.2020 року Святошинським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовному провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що доказами на підтвердження вини позивача є відеозапис, здійснений за допомогою нагрудної відеокамери інспектора, відповідно до якого позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення. Представник відповідача зазначав, що розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 262 КАС України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 20.05.2020 року рядовий поліції інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Безсудним А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2559032 /а.с.15/.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NISSAN, державний номер реєстрації НОМЕР_1 , в м. Києві на площі Перемоги, рухалася смугою для маршрутних транспортних засобів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до вимог статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАМ № 2559032від 20.05.2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Пункт 17.1 ПДР встановлює, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожній знак 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.

Згідно з частиною 3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що позивач ОСОБА_1 рухалася смугою для маршрутних транспортних засобів. У позовній заяві позивач не спростувала даної обставини. Смуга маршрутних транспортних засобів призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Позивач таким транспортом не керувала, а тому не повинен був рухатись такою смугою руху.

Крім того відповідачем надано відеозапис в боді камери інспектора, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухалась по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення пункту 17.1 ПДР України позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушення пункту 17.1 ПДР України та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 3 статті 122 КпАП України.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу теж задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286КАС України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Безсудного Артема Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Шум