Справа № 809/660/17
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

м. Київ

справа № 809/660/17

адміністративне провадження № К/9901/20821/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 809/660/17

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

до Товариства з додатковою відповідальністю «Полімер»

про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року (головуючий суддя Матуляк Я.П.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Качмара В.Я., суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.), -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Полімер», в якому просило стягнути заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій в сумі 103 741,16 грн.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про те, що відповідач в порушення положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663, не відшкодував виплачені пільгові пенсії за період з 01.04.2014 по 01.07.2014 за Списком № 1 в сумі 85 124,00 грн., за Списком №2 в сумі 18 617,16 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 24 травня 2017 року позов задовольнив частково. Стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю «Полімер» на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.04.2014 по 01.07.2014 в розмірі 74 498,64 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

4. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 серпня 2017 року залишив без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року.

5. Частково задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з наявності у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу частину спірних витрат з виплати та доставки пенсій колишнім працівникам у відповідності до чинного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 19.09.2017 Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

7. В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що перевизначення дат досягнення деякими особами, які працювали у відповідача пенсійного віку здійснюється у зв`язку з набранням чинності 01.10.2011 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, яким внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на день прийняття вказаних змін не досягли 55 років і по жодній з них не було перепризначено пенсію на пенсію за віком.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську.

9. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

10. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

12. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2019 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Рибачук А.І., Тацій Л.В., справу передано головуючому судді.

13. Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 26.03.2020.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Товариство з додатковою відповідальністю «Полімер» зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

15. Працівникам, які здобули відповідний стаж роботи на ТзДВ «Полімер» із шкідливими і важкими умовами праці та досягли визначеного віку, призначено та виплачується пенсія на пільгових умовах по Списку № 1 та Списку № 2, відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

16. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську надсилались відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за квітень-липень 2014 року в сумі 103 741,16 грн.

17. Оскільки, відповідачем наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій залишається несплаченою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. За змістом статей 1 та 2 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР), суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників сплачують збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

19. Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

20. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

21. На момент набрання чинності Законом України № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом № 400/97-ВР.

22. Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР, для платників збору, визначених підпунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

23. Абзацом 3 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

24. Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

25. Згідно з пунктом 6.4 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

26. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

27. Як вбачається з матеріалів справи та судами попередніх інстанцій встановлено, згідно супровідних листів від 17.04.2014 за № 492/04 та від 20.05.2014 № 635/04, а також від 18.06.2014 № 730/04 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську направлялися відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) з 2014 року та розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2014 року, які отримані представником ТзДВ "Полімер", що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.7-43).

28. Однак, відповідачем у передбачені законодавством строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат. Заборгованість по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, згідно з поданими розрахунками за період 01.04.2014 по 01.07.2014 за Списком № 1 та за Списком № 2 і складається із заборгованості по виплаченим та доставленим пільговим пенсіям, а всього разом за квітень-червень 2014 року в сумі 74 498,64 грн.

29. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем визнано позов в частині стягнення 74 498,64 грн., колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

30. В той же час, колегія суддів вважає правомірним висновок судів першої та апеляційної інстанцій стосовно відсутності у відповідача обов`язку відшкодувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 55-річного віку, зважаючи на збільшення законодавством пенсійного віку відповідній категорії працівників.

31. Станом на дату призначення вказаних пільгових пенсій абзац 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР діяв у наступній редакції: «Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

32. З 01.04.2014 абзац 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР діє в новій редакції, відповідно до якої, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

33. Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (чинним з 01.10.2011) внесено зміни до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме збільшено пенсійний вік до 60 років та запроваджено поетапне підвищення пенсійного віку для жінок 1961 року народження і старших.

34. Шляхом прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-ІІІ, з 01.04.2015 зміст статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» приведено у відповідність до положень статті 26 Закону № 1058-IV.

35. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що кінцевою датою відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій колишнім працівникам-жінкам, є момент досягнення ними пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058-ІV в редакції чинній до 01.10.2011.

36. Отже, оскільки обов`язок відшкодування суб`єктом господарювання сплачених позивачем пільгових пенсій у часі прив`язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, суб`єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсії за Списком № 1 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.

37. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 802/1343/16-а.

38. У справі, що розглядається встановлено, що станом на дату набрання чинності законодавчих змін до статті 26 Закону № 1058-IV пенсіонери ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 досягли 55-річного віку, з настанням якого, відповідно до положень чинного станом на дату призначення їм пільгових пенсій, припинився обов`язок підприємства відшкодовувати витрати на виплату і доставку таких пенсій. Тобто, у відповідача припинився обов`язок по відшкодуванню Пенсійному фонду фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

39. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 7 573,50 грн., призначених вищезгаданим особам, оскільки вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV (в редакції Закону до 08 липня 2011 року № 3668-VI).

40. В той же час, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, ще однією частиною від спірної суми заборгованості (103 741,16 грн.) є сума у вигляді 21 669,02 грн., яка була виставлена пенсійним органом відповідачу за результатами звірки щодо пенсіонерів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (донараховано за січень-березень 2014 року). Однак, вказана сума не може бути стягнута з Товариства, оскільки подібне донарахування не визначене позивачем в жодних розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за 2014 рік, що направлялись відповідачеві супровідними листами від 17.04.2014 № 492/04, 20.05.2014 № 26 та 18.06.2014 № 730/04, а касаційна скарга позивача не містить жодних обґрунтувань з цього приводу.

41. За встановлених обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

42. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи та незгоди з судовими рішеннями.

43. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

44. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

45. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко А.І. Рибачук Л.В. Тацій