Справа № 1.380.2019.004001
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004001 пров. № А/857/4723/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Глушка І.В., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Хомич О.Р.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Гомзяк І.А.

представника відповідача: Павлій І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Костецького Н.В., повний текст рішення складено 20.02.2020р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування наказу Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 03.07.2019 № 1227о/с, яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС від 06.11.2015 № 1388 Про організаційно-штатні питання звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області на підставі п. 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ / через скорочення штатів/ з 03.07.2019, зобов`язання ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області вчинити певні дії, а саме: поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на службі в посаді, з якої було незаконно звільнено, з 03.07.2019, зобов`язання ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області вчинити певні дії, пов`язані із переведенням ОСОБА_1 до батальйону спеціального призначення ГУ НП у Львівській області, а саме: скерувати його в розпорядження ГУ НП у Львівській області для подальшого проходження служби на посаді фельдшера, зобов`язання ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за період вимушеного прогулу з 05.03.2019 по день фактичного розрахунку із розрахунку 4171, 72 грн за місяць, 189, 62 грн за день, допустити негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яку займав до звільнення, та зобов`язання Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати (грошового забезпечення) за один місяць, зобов`язання ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 , за заподіяну йому незаконним звільненням з роботи моральну шкоду в розмірі 517590,24 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі № 1340/5691/18 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області з 07.11.2015. Проте, 03.07.2019 наказом Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області № 1227о/с ОСОБА_1 повторно звільнено з органів внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області на підставі п. 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ / через скорочення штатів/ з 03.07.2019. Позивач зазначає, що 03.05.2019 відповідач повідомив про можливе звільнення через скорочення штатів. Звертає увагу на те, що відповідачем фактично не допущено ОСОБА_1 до роботи, а також не запропоновано інших вакантних посад перед звільненням з посади. Протиправні дії відповідача, а також безпідставне неодноразове звільнення з посади призвели до моральних страждань позивача, відтак наявні підстави для стягнення моральної шкоди з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 03.07.2019 № 1227о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області на підставі п. 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ / через скорочення штатів/ з 03.07.2019. Поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області з 04.07.2019. Стягнуто з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30528,82 грн грн з відрахуванням обов`язкових податків і зборів. Стягнуто з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 255042,00 грн моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 4171, 25 грн звернуто до негайного виконання. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.05.2015 проходив службу в ГУ МВС України у Львівській області на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області.

Наказом від 30.07.2015 №542 о/с ОСОБА_1 звільнено з 31.07.2015 зі служби в органах внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області на підставі п.63 і/у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку/Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2016 у справі №813/5960/15 позов ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано наказ від 30.07.2015№542о/с, поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області з 31.07.2015.

На виконання постанови суду від 15.01.2016 у справі №813/5960/15 наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України від 05.02.2016 №968 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС у Львівській області з 31.07.2015.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України від 25.04.2016 №980 о/с скасовано наказ від 30.07.2018 №542 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Пунктом 3 наказу від 25.04.2016 №980 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади за пунктом 63 з /через скорочення штатів/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС України від 06.11.2015 №1388 Про організаційно-штатні питання з 06.11.2015.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду №813/1822/16 від 16.11.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017, скасовано наказ відповідача від 25.04.2016 №980 о/с та поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області з 06.11.2015.

Одночасно з поновленням ОСОБА_1 на займаній посаді в органах внутрішніх справ з ГУ МВС України у Львівській області стягнуто на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2016 по 16.11.2016 в сумі 39 820,20 грн, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Наказом від 11.04.2017 №1028 о/с скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 від 25.04.2016 №980 о/с та поновлено його зі звільненої посади з 07.11.2015.

Наказом від 11.04.2017 №1042 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області на підставі п. 63 з /через скорочення штатів/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 07.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №813/2916/17 визнано протиправним та скасовано наказ від 11.04.2017 №1042, поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015; стягнуто з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 59 730,30грн з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

На виконання рішення суду від 20.02.2018 у справі №813/2916/17 наказом №1140 о/с від 19.04.2018 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом від 19.04.2018 №1141 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області на підставі п.63 з /через скорочення штатів/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 07.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі №813/2110/18 визнано протиправним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 19.04.2018 №1141 о/с про звільнення; поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області з 07.11.2015; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 77933, 82 грн з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

На виконання рішення суду від 16.10.2018 у справі № 813/2110/18 наказом №1176 о/с від 02.11.2018 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України від 02.11.2018 №1178 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади за пунктом 63 з /через скорочення штатів/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС України від 06.11.2015 №1388 Про організаційно-штатні питання з 07.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі № 1340/5691/18 визнано протиправним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області від 02.11.2017 №1178 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пункту 63 з/ через скорочення штатів/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОСОБА_1 з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області з 07.11.2015. Поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області з 07.11.2015. Стягнено з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18 203, 52 грн, з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

На виконання рішення суду від 04.03.2019 у справі № 1340/5691/18 наказом № 1222о/с від 03.05.2019 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України від 03.07.2018 №1227 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади за пунктом 63 з /через скорочення штатів/ з 03.07.2019.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулювався Законом України від 20.12.1990 № 565-XII Про міліцію (далі-Закон №565-XII), в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до статті 18 вказаного Закону, порядок та умови проходження служби в поліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 від 29.07.1991, з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення).

Пунктом 63 з Положення передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Разом з тим, на момент розгляду справи Закон № 565-ХІІ втратив чинність та вступив у дію Закон України від 02.07.2015 №580-VІІІ Про Національну поліцію (далі-Закон № 580-VІІІ).

Згідно пункту 1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ, останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон № 580-VІІІ опублікований в газеті Голос України 06.08.2015 за № 141-142 і набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення цього Закону набирають чинності з 07.08.2015.

Пунктами 9, 10, 11 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, можуть були прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або неприйняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Таким чином, Закон №580-VIII свідчить, що останнім передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, зокрема прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно частинами 1 та 3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів передбачено роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як вбачається з постанови від 27.05.2014 у справі № 21-108а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників ліквідованої установи.

Відтак, враховуючи таку правову позицію Верховного Суду України та відсутність у пунктах 8-11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію України порядку пропонування працівникам міліції посад в органах Національної поліції, суд дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Так, судовими рішеннями, які набрали законної сили, від 16.11.2016 у справі №813/1822/16, від 20.02.2018 у справі №813/2916/17, від 16.11.2018 у справі №813/2110/18 та від 04.03.2019 у справі № 1340/5691/18 встановлено, що відповідачем не дотримано вищевказаних вимог закону при винесені наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУ МВС України у Львівській області. Зокрема, оскільки позивача на момент набрання чинності Закону України Про Національну поліцію звільнили зі служби, то він не мав можливості виявити бажання проходити службу в поліції у встановленому порядку.

Вказаними судовими рішеннями також надано оцінку доводам відповідача щодо ліквідації ГУ МВС України у Львівській області, суть яких полягає у тому, що фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави не ліквідована.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки відповідач обґрунтовує правомірність наказу від 03.07.2019 № 1227о/с, як і попередніх наказів про звільнення позивача, ліквідацією ГУ МВС України у Львівській області, то, виходячи із положень частини 4 статті 78 КАС України, суд вважає такі доводи безпідставними.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що при винесені оскаржуваного наказу від 03.07.2019 № 1227о/с відповідач не дотримано тих самих вимог чинного законодавства, що і при прийнятті при наказів, які були предметом розгляду у адміністративних справах № 813/1822/16, № 813/2916/17, № 813/2110/18 та № 1340/5691/18.

Поновлюючи ОСОБА_1 на посаді в органах внутрішніх справ з 07.11.2015 на виконання судового рішення від шляхом видачі наказу № 1222о/с від 03.05.2019, позивача фактично не було допущено до виконання обов`язків.

Приймаючи наказ від 03.07.2019 № 1227о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади з 03.07.2019, ГУ МВС України у Львівській області не пропонувало позивачу жодної посади в новостворених органах Національної поліції.

Таким чином, звільнення позивача є передчасним та таким, що порушило його право на працю в частині гарантій на зайняття певних посад у порядку, визначеному розділом ХІ Закону України Про Національну поліцію.

Апеляційний суд звертає увагу, що станом на час звільнення позивача оскаржуваним наказом втратили чинність лише штати ГУ МВС України у Львівській області, а саме ГУ МВС України у Львівській області не було припинено (ліквідовано).

Станом на 03.07.2019 дати звільнення позивача наказом від 03.07.2019 № 1227о/с, так як і станом на дату прийняття судом рішення, відсутні відомості про ліквідацію ГУ МВС України у Львівській області.

Даючи оцінку наказу голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 03.07.2019 № 1227о/с, апеляційний суд переконаний, що такий не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України врегульовано, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області вчинити певні дії, пов`язані із переведенням ОСОБА_1 до батальйону спеціального призначення ГУ НП у Львівській області, а саме: скерувати його в розпорядження ГУ НП у Львівській області для подальшого проходження служби на посаді фельдшера.

Згідно статті 52 Закону № 580-VІІ з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Частиною 1 статті 51 Закону №580-VІІ встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об`єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

Законом №580-VІІ передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції, що вимагає вчинення певних дій як осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 826/26753/15 провадження № К/9901/23165/18.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до статей 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Згідно ухвали від 16.10.2019 призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

На вирішення судово-психологічної експертизи поставлено наступні питання:

- чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода) через численні незаконні звільнення та як наслідок участі у численних судових справах по поновленню на посаді;

- якщо особі ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) завдану незаконними діями Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області та Головного управління МВС України у Львівській області.

Згідно висновку експерта центру Київського науково-дослідно експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.12.2019 № 23-2/174 враховуючи обставини справи та індивідуально психологічні особливості, ОСОБА_1 завдано психічних страждань (моральної шкоди) через численні незаконні звільнення та як наслідок участі у численних судових справах по поновленню на посаді. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання незаконними діями Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області ОСОБА_1 становить 54 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік станом на січень 2020 року встановлена мінімальна заробітна плата в розмірі 4723 грн.

Відтак, на думку апеляційного суду оскільки позивача неодноразово незаконно звільнено з посади, що підтверджується рішеннями Львівського окружного адміністративного суду, враховуючи те, що позивача в черговий раз незаконно звільнено з посади наказом від 03.07.2019 № 1227о/с, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 255042,00 грн. моральної шкоди (4723 грн х 54).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року у справі №1.380.2019.004001 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 15.07.2020р.