Справа № 640/15389/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2020 року м. Київ № 640/15389/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Каракашьяна С.К., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до Дніпропетровської обласної ради Міністерства освіти і науки України

про визнання протиправним та скасування наказів
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправним та скасування рішень Дніпропетровської обласної ради від 27 березня 2020 року, від 5 червня 2020 року та пункту 11 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про ліцензування освітньої діяльності» від 15.06.2020 року № 164-л.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.07.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 640/15389/20.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю вищезазначених рішень, з огляду на обмеження ними, на думку позивачів, права на освіту, не врахування соціально - економічної, демографічної ситуації, культурно - освітніх та соціально - економічних потреб громади.

Позивачами подано заяву про забезпечення позову, в якій позивачі просять суд:

"Зупинити дію пункту 21 та підпунктів 21.1, 21.2, 21.3, 21.4, 21.5 Рішення Дніпропетровської обласної ради «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» від 27 березня 2020 року № 590-22/VII та пункту 20 Рішення XXIII сесії Дніпропетровської обласної ради «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» від 05 червня 2020 року 611-23/VII до набрання законної сили рішення суду по справі.

"Зупинити дію пункту 11 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про ліцензування освітньої діяльності» від 15.06.2020 року № 164-л в частині переоформлення ліцензії на провадження освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський театрально-художній коледж» та Комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-худождній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради.

"Заборонити будь-яким суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, зазначеним у пункті 14 частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, обласним радам), усім державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський театрально- художній коледж», до набрання законної сили рішення суду по справі."

Вимоги зазначеної заяви мотивовано прийняттям наказу про відрахування студентів на виконання вищезазначених рішень.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Однак, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які вказували б на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

В поданих матеріалах відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому предметом позову є скасування рішень, тобто за результатами розгляду справи судом може бути постановлено тільки рішення, яке не містить стадії його примусового виконання. Крім того, оскаржуваними рішеннями не було покладено на позивача обов`язок з вчинення певних дій, а заява не містить жодних відомостей про очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивач не навів належних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст.256 КАС України. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України у порядку та строки, встановлені статтями 293-297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян