Справа № 400/690/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/690/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Танасогло Т.М.,

за участі секретаря - Пономарьової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020року по справі №400/690/20 за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної Судової Адміністрації України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07лютого 2020року Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач) звернуласьдо Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила суд зобов`язати Державне підприємство "Інформаційні судові системи" Державної Судової Адміністрації України (далі - відповідач)надати право доступу до автоматизованої системи її користувачу - арбітражному керуючому ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_1, видане Міністерством юстиції України) для участі в автоматизованій системі з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство на 2020рік.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ДП «Інформаційні судові системи» ДСА України своєчасно повідомлено про поважність причин пропуску строку, визначеного пунктом 3.10 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого Постанова пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016 р. №8. Також, на думку позивача, Кодекс України з процедур банкрутства гарантує участь в автоматизованому відборі всіх без винятку арбітражних керуючих, яких внесено до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України. Натомість, Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затверджене Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016р. №8, містить додаткову вимогу, не передбачену Кодексом України з процедур банкрутства, зокрема, участь в автоматизованому відборі арбітражних керуючих, які внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, та зареєстровані в автоматизованій системі.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 22квітня 2020року прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав того, що правові норми Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затверджене Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016 р. №8, надають підприємству суто технічні функції з офіційного оприлюднення відомостей у справах про банкрутство, а отже Підприємство безпосередньо не приймає рішення про допуск/недопуск арбітражних керуючих до участі в автоматизованому відборі. У ДП «Інформаційні судові системи» відсутні повноваження для повторного допуску у автоматизованому відборі за межами встановленого строку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачемподано апеляційну скаргу, в якій зазначено про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, та як наслідок прийняття незаконного рішення.

В своїй апеляційній скарзі Арбітражний керуючий ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що у ДП «Інформаційні судові системи» відсутні правові підстави припиняти участь арбітражного керуючого в автоматизованому відборі через порушення вимог п.3.10 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затверджене Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016 р. №8, оскільки, у даному випадку, її участь мала бути зупинена. Також, позивач наголошує на тому, що адміністратор автоматизованої системи забезпечує, серед іншого, своєчасне надання (позбавлення) права доступу до автоматизованої системи її користувачам - арбітражним керуючим.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Арбітражним керуючим ОСОБА_1.12.2019року на адресу Державного підприємства "Інформаційні судові системи" ДСА Українинаправлено Повідомлення про підтвердження участі арбітражного керуючого для участі в автоматизованому відборі кандидатів на призначення Господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство в 2020 році.

За наслідками розгляду вищеозначеного повідомлення, ДП «Інформаційні судові системи» на ім`я Арбітражним керуючим ОСОБА_1. надіслано Лист №706/0/8-19 від 24.12.2019 р., у якому зазначено, що участь арбітражного керуючого в автоматизованому відборі буде припинено з 01 січня 2020року, у зв`язку із порушенням строку визначеного пунктом 3.10 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення Господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство,затвердженого постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №8 від 14.07.2016р., та погодженого з Міністерством юстиції України (Лист від 12.07.2016 р. № 24098/15282-0-32-16/9).

30.12.2019року Арбітражним керуючим ОСОБА_1. повторно направлено на адресу ДП «Інформаційні судові системи» Повідомлення про участь в автоматизованому відборі кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство в 2020 році,а також зазначено про поважність причин пропуску строку, визначеного п.3.10 Положення (вхід до поштової скриньки електронного суду був унеможливлений з технічних причин).

У подальшому, 30.01.2020р.Арбітражним керуючим ОСОБА_1 на адресу ДП "Інформаційні судові системи" ДСА України надіслано Претензію №01-11/20 з доданими до неї документами, що підтверджують поважність причин пропуску строку, а саме: Договір на виконання робіт від 28.10.2019р.; акт про технічну несправність від 28.10.2019р. №1, акт надання послуг від 04.11.2019р. №1, акт про технічну несправність від 04.11.2019р. №2, акт надання послуг від 06.12.2019р. №2, акт про технічну несправність від 06.12.2019р. №3, акт виконаних робіт від 24.12.2019р. №3.

Не погодившись з припиненням участі Арбітражного керуючого ОСОБА_1 в автоматизованому відборі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи визначено Кодексом України з процедур банкрутства, відповідно до статті 1 якого арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Відповідно до статті 3 Кодексу України з процедур банкрутства Державний орган з питань банкрутства, серед іншого, формує Єдиний реєстр арбітражних керуючих України, що є складовою частиною Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; встановлює порядок здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства.

Організація діяльності арбітражного керуючого передбачена статтею 10 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Одна й та сама особа може здійснювати повноваження арбітражного керуючого на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Кодексу.

Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Кодексом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

На підприємствах, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, арбітражний керуючий повинен мати допуск до державної таємниці, а в разі його відсутності - отримати такий допуск у встановленому законом порядку.

Приписами статті 11 Кодексу України з процедур банкрутства регламентовано вимоги до арбітражного керуючого, згідно з якими арбітражним керуючим може бути громадянин України, який має вищу юридичну або економічну освіту другого (магістерського) рівня, загальний стаж роботи за фахом не менше трьох років або не менше одного року після отримання відповідної вищої освіти на керівних посадах, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит.

Не може бути арбітражним керуючим особа: 1) визнана судом обмеженою у цивільній дієздатності або недієздатною; 2) яка має не зняту або не погашену в установленому законом порядку судимість; 3) яка не здатна виконувати обов`язки арбітражного керуючого за станом здоров`я; 4) якій заборонено обіймати керівні посади.

Арбітражний керуючий має посвідчення та печатку, опис і порядок використання яких встановлює державний орган з питань банкрутства.

Арбітражний керуючий повинен один раз на два роки підвищувати кваліфікацію в порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

Вичерпний перелік підстав припинення діяльності арбітражного керуючого передбачено статтею 26 Кодексу України з процедур банкрутства, до яких, зокрема, віднесено:

1) письмову заяву арбітражного керуючого;

2) неможливість виконувати повноваження за станом здоров`я;

3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого;

4) невідповідність арбітражного керуючого вимогам, встановленим статтею 11 цього Кодексу;

5) застосування дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого;

6) подання неправдивих відомостей, необхідних для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого;

7) смерть арбітражного керуючого.

Порядок припинення діяльності арбітражного керуючого регламентовано положеннями статті 27 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої за наявності підстав, визначених статтею 26 цього Кодексу, державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запис про припинення діяльності арбітражного керуючого.

Державний орган з питань банкрутства зобов`язаний не пізніше трьох днів з дня прийняття рішення повідомити арбітражного керуючого про припинення його діяльності.

Діяльність арбітражного керуючого припиняється з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запису про припинення його діяльності.

Рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого може бути оскаржено арбітражним керуючим до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.

Підстави призначення та відсторонення арбітражного керуючого передбачено статтею 28 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

Арбітражний керуючий для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, у разі відсторонення розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, визначеного Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконання повноважень, керуючий санацією, керуючий реалізацією та ліквідатор призначаються господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

В ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у цій справі.

У разі якщо заява про участь у справі надійшла лише від одного арбітражного керуючого, господарський суд призначає таку особу розпорядником майна/керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява про участь у справі надійшла від двох або трьох арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, господарський суд призначає розпорядником майна/керуючим реструктуризацією особу, яка була першою визначена шляхом автоматизованого відбору.

У разі якщо жоден із арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, не подав до господарського суду заяву про участь у справі, господарський суд призначає розпорядником майна/керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого за власною ініціативою.

До призначення арбітражним керуючим особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до осіб, зазначених у цій частині.

Арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав.

За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Згідно зі статтею 29 Кодексу України з процедур банкрутства право на здійснення діяльності арбітражного керуючого тимчасово зупиняється на час дії таких обставин:

- якщо арбітражного керуючого обрано або призначено на посаду, що не сумісна із здійсненням діяльності арбітражного керуючого, - на весь строк перебування на відповідній посаді;

- якщо арбітражний керуючий вважає за необхідне зупинити дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого за власним бажанням на строк, що сукупно не перевищує 30 днів протягом календарного року, або на більший строк за наявності поважних причин (вагітність, догляд за дитиною, тимчасова непрацездатність (хвороба), працевлаштування за основним місцем роботи тощо);

- у разі застосування до арбітражного керуючого як підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні запобіжних заходів у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово або у робочий час чи тримання під вартою - на час дії запобіжного заходу, у разі застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом - на час дії такого заходу;

- у разі застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у виді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого - на строк, визначений у рішенні дисциплінарної комісії про застосування дисциплінарного стягнення.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, щодо чіткого законодавчого визначення переліку підстав призначення та відсторонення арбітражного керуючого, вичерпного переліку підстав припинення діяльності арбітражного керуючого, порядку припинення діяльності арбітражного керуючого, тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючогопередбачено, зокрема, КодексомУкраїни з процедур банкрутства.

При цьому, інших, додаткових підстав, ніж ті, що наведено в Кодексі України з процедур банкрутства, за наявності яких арбітражного керуючого може бути позбавлено участі в автоматизованому відборі кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутствоКодексом України з процедур банкрутства, положеннями чинного законодавства не передбачено.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що приписи Кодексу України з процедур банкрутства не містять наведеної ДП "Інформаційні судові системи'' в Листі № 706/0/8-19 від 24.12.2019 р., підстави для припинення участі арбітражного керуючого в автоматизованому відборі, колегія суддів дійшла висновку, що адміністратором автоматизованої системи безпідставно припинено з 01 січня 2020рокуучасть в автоматизованому відборі Арбітражного керуючого ОСОБА_1.

При цьому, суд апеляційної інстанції визнає помилковим посилання відповідача, як на додаткову підставу для припинення участі арбітражного керуючого в автоматизованому відборі, на пункту 3.10 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення Господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство,затвердженого постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №8 від 14.07.2016р., та погодженого з Міністерством юстиції України (Лист від 12.07.2016 р. № 24098/15282-0-32-16/9), з урахуванням наступного.

Найважливішим різновидом нормативного акту є нормативно-правовий акт. Він являє собою документ, що є результатом правотворчості колективного органу держави, який вміщує правові норми.

Ознаками нормативно-правового акту є: відображення та захист інтересу держави; загальний характер; містить правові норми; охороняється державою; має певну юридичну силу та займає відповідне місце в системі законодавства; документально оформлений; приймається в порядку чітко регламентованої процедури.

В залежності від юридичної сили нормативно-правові акти поділяють на: закони, та підзаконні акти.

Закон - нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається вищим представницьким органом влади чи референдумом в порядку законодавчого процесу і регламентує найбільш важливі сфери життєдіяльності суспільства.

Підзаконний нормативний акт - це документ компетентного органу держави, що прийнятий на основі, у відповідності і на виконання закону.

Ознаками підзаконного нормативного акту є: документ, що приймається державою в рамках повноважень її органів;документ, що приймається на основі закону, тобто не може регулювати відносини, які не отримали законодавчого закріплення; акт, що приймається у відповідності до закону, тобто не може його заперечувати. розширювати або ж звужувати його дію; акт, що приймається на виконання закону, тобто конкретизує його положення; має спрощений порядок відміни.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди України утворюють єдину систему.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд.

Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Судом встановлено, щоПоложення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення Господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство,затверджено постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №8 від 14.07.2016р.

15 грудня 2017року Вищимгосподарським судом України припинено свою процесуальну діяльність, та розпочато процедуру ліквідації.Натомість, із цього дня розпочато роботу Верховним Судом, про що Пленумом Верховного Суду прийнято Постанову «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» від 30.11.2017 р. № 2.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у складі Верховного Суду діють: 1) Велика Палата Верховного Суду; 2) Касаційний адміністративний суд; 3) Касаційний господарський суд; 4) Касаційний кримінальний суд; 5) Касаційний цивільний суд.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що Вищий господарський суд України (наразі Касаційний господарський суд в складі Верхового суду) не відноситься до уповноважених органів нормотворчості, до повноважень якого, з метою встановлення, зміни, або скасування норми права, віднесено прийняття нормативно-правових актів.

Також, судом встановлено, що Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення Господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство,затверджене постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №8 від 14.07.2016р., не зареєстровано Міністерством юстиції України, що додатково свідчить про обмеженість дії його приписів, та неможливості застосування даного документу в межах спірних правовідносинах.

Відтак, беручи до уваги вищеозначене, колегія суддів дійшла висновку щодо безпідставності, та необґрунтованості застосування до спірних правовідносин Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення Господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство,затвердженого постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №8 від 14.07.2016р., та погодженого з Міністерством юстиції України (Лист від 12.07.2016 р. № 24098/15282-0-32-16/9).

Також, відповідно до статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення таким суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до Статуту Державного підприємства «Інформаційні судові системи», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 21 липня 2016 року №141, Державне підприємство «Інформаційні судові системи» є державним комерційним підприємством, яке засноване на державнійвласності та належить до сфери управління Державної судової адміністрації України.

Підприємством створено з метою:

- надання послуг з технічного, технологічного забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем (електронних баз даних), у тому числі, державних реєстрів, що створюються відповідно до законів України, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, наказів Уповноваженого органу управління;

- організації доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем державних реєстрів;

- організації збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах державних реєстрів;

- надання послуг з інформаційно-технічного забезпечення судів;

- задоволення потреб органів досудового розслідування, судових органів, інших державних органів, а також юридичних та фізичних осіб у забезпеченні їх належною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки та техніки;

- підвищення ефективності здійснюваної діяльності, взаємовигідного співробітництва, забезпечення економічних, суспільно-корисних потреб та інтересів юридичних і фізичних осіб;

- забезпечення діяльності органів судової влади, у тому числі в умовах особливого періоду;

- отримання прибутку від здійснюваної діяльності.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у розумінні положень КАС України, Державне підприємство «Інформаційні судові системи» не є суб`єктом владних повноважень, що здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надає адміністративні послуги.

Окрім того, суд вважає за доцільне наголосити, що на Державне підприємство «Інформаційні судові системи», у межах спірних правовідносин, покладено обов`язки, які не є йому притаманними, оскільки з урахуванням приписів КодексуУкраїни з процедур банкрутстваозначене підприємство не уповноважено на припинення участі арбітражного керуючого в автоматизованому відборі.

Таким чином, з урахуванням встановлення змісту, та характеру спірних правовідносин у межах заявлених вимог, значення даної справи для сторін, з метою належного захисту прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача, з огляду на порушення саме Державним підприємством «Інформаційні судові системи» права на працю Арбітражного керуючого ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку щодо можливості задоволення позовних вимог Арбітражного керуючого ОСОБА_1 про зобов`язання Державного підприємства "Інформаційні судові системи" Державної Судової Адміністрації України надати право доступу до автоматизованої системи її користувачу - арбітражному керуючому ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_1, видане Міністерством юстиції України) для участі в автоматизованій системі з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство на 2020рік, з урахуванням наступного.

Так, статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За приписами ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Таким чином, праця - це основа життя і багатства суспільства, джерело внутрішнього зростання духовних якостей людини. Праця є найважливішою умовою існування суспільства, його розвитку і вдосконалення.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що спірні правовідносини не є трудовими відносинами, цивільно-правовими, господарськими, а законодавча невизначеність призвела до того, що адміністратором автоматизованої системи безпідставно припинено участь арбітражного керуючого в автоматизованому відборі, у зв`язку з чим, порушене його конституційне право на працю, колегія суддів, з метою належного захисту прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача, дійшла висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог Арбітражного керуючого ОСОБА_1 про зобов`язання Державного підприємства "Інформаційні судові системи" Державної Судової Адміністрації України надати право доступу до автоматизованої системи її користувачу - арбітражному керуючому ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_1, видане Міністерством юстиції України) для участі в автоматизованій системі з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство на 2020рік.

Відповідно до частин 3, 4 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що за результатами апеляційного перегляду даної справи рішення суду першої інстанції від 22.04.2020 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог Арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст.310, 315, 317,321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 400/690/20 - скасувати та прийняти нове рішення суду.

Адміністративний позов Арбітражного керуючого ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Зобов`язати Державне підприємство «Інформаційні судові системи» Державної Судової Адміністрації України надати право доступу до автоматизованої системи її користувачу - арбітражному керуючому ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_1, видане Міністерством юстиції України) для участі в автоматизованій системі з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство на 2020 рік.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 15 липня 2020.

Головуючий суддя Димерлій О.О.

Судді Єщенко О.В.

Танасогло Т.М.