Справа № 520/12065/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 р.Справа № 520/12065/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача Москаля Р.Б.,

представника відповідача Шамілової Л.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.04.20 року по справі № 520/12065/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС"

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. №1 Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області частково, на суму податкового зобов`язання в розмірі 460175,46 грн. та штрафних санкцій у сумі 115043,87 грн.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" сплачену суму судового збору у розмірі 8628 (вісім тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 29 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

18.03.2020 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справ для вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення задоволено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" (ЄДРПОУ - 38157998) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Не погоджуючись з додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, де передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна позиція викладена в Верховним Судом в додатковій постанові по справі №820/4280/17 від 24.10.19р.

Понесені позивачем витрати у відповідності до вимог чинного законодавства є складовою судових витрат і не відносяться до позовних вимог, які є способами захисту прав позивача.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, за результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України та Закону 5076-VI, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №05/11/19 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги. пов`язані із оскарженням податкового повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. за №1 Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області визнання його частково протиправним та скасування у Харківському окружному адміністративному суді, а замовник зобов`язується прийняти юридичні послуги та оплатити їх відповідно до умов, визначених цим договором. Сторонами у п.1.2 договору визначено, що юридичні послуги за даним договором включають в себе: складання проекту позовної заяви; подання позовної заяви до суду; складання необхідних процесуальних документів; представництво інтересів замовника в судових засіданнях. Відповідно до п.1.3 договору здача-приймання сторонами наданих послуг здійснюється за актами здачі-приймання наданих послуг, підписаними обома сторонами. Як визначено сторонами у п. 3.1 договору вартість надання передбачених цим договором юридичних послуг складається із вартості окремих видів юридичних послуг, а саме: складання проекту позовної заяви - 1500,00 грн. ПДВ не передбачено, складання інших процесуальних документів 500,00 грн. ПДВ не передбачено; участь у судових засіданнях 1000,00 грн. ПДВ не передбачено. Відповідно до п. 5.1 договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до 30.06.2020 року.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №1088, виданого на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26.06.2002 року має право на заняття адвокатською діяльністю.

Матеріали справи містять копії актів прийому-передачі наданих послуг до рахунку від 05.11.2019 року №05-11-1 від 12.11.2019 року, до рахунка від 09.12.2019 року №09-12-2 від 10.01.2020 року, до рахунка від 17.01.2020 року №17-01-1 від 23.01.2020 року, до рахунка від 12.02.2020 року №12-02-1 від 17.02.2020 року, до рахунку від 30.01.2020 року №30-01-1 від 03.02.2020 року, до рахунку від 02.03.2020 року №03-03-1 від 17.03.2020 року згідно із якими позивачу як замовнику надано наступні юридичні послуги: складення проекту позовної заяви про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.08.2019 року №1 ГУ ДФС України у Харківській області вартістю 1500,00 грн.; складання проекту відповіді на відзив відповідача по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом замовника до ГУ ДФС України у Харківській області вартістю 1000,00 грн.; участь у судовому засіданні 20 січня 2020 року по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом замовника до ГУ ДФС України у Харківській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.08.2019 р. за №1 ГУ ДФС України у Харківській області вартістю 1000,00 грн.; участь 13.02.2020 р. у судовому засіданні по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом замовника до ГУ ДФС України у Харківській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.08.2019 р. за №1 ГУ ДФС України у Харківській області вартістю 1000,00 грн.; складання пояснень позивача (замовника) щодо заперечень відповідача по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом замовника до ГУ ДФС України у Харківській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. за №1 ГУ ДФС України в Харківській області вартістю 500,00 грн.; участь 16.03.2020 р. у судовому засіданні по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом замовника до ГУ ДФС України у Харківській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.08.2019 р. за №1 ГУ ДФС України у Харківській області вартістю 1000,00 грн. відповідно.

Зі змісту вищевказаних актів вбачається, що вартість наданих послуг сплачена замовником на рахунок виконавця в повному обсязі.

Матеріали заяви містять копії листів ТОВ ВТОР-СЕРВИС №33 від 11.12.2019 року на ім`я ФОП ОСОБА_1 , відповідно до якого підприємство звернулось з проханням оплату згідно платіжного доручення №487 від 09.12.2019 року на суму 1000,00 грн. вважати сплаченою за підготовку відзиву по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом ТОВ ВТОР-СЕРВИС до ГУ ДФС України у Харківській області, та №4 від 18.03.2020 року на ім`я ФОП ОСОБА_1 , відповідно до якого підприємство звернулось з проханням оплату згідно платіжного доручення №50 від 02.03.2020 року на суму 1000,00 грн. вважати сплаченою за участь у судовому засіданні 16.03.2020 р. по адміністративній справі №520/12065/19 за позовом ТОВ ВТОР-СЕРВИС до ГУ ДФС України у Харківській області.

Також матеріали справи містять копію платіжного доручення №455 від 05.11.2019 року, відповідно до якого підприємством позивача сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 1500,00 грн за проект позовної заяви по повідомленню-рішенню від 05.08.2019 №1 ГУ ДФСУ у Харківській області.

Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є іншою стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в адміністративній справі № 520/12065/19 на загальну суму 6000,00 грн.

Таким чином, судова колегія не бачить правових підстав для обмеження позивача у праві на відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Стосовно задоволення вимог позивача щодо розподілу судових витрат судова колегія зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 140 КАС України (у редакції, яка діяла після 15.12.2017) у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, де передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна позиція викладена в Верховним Судом в додатковій постанові по справі №820/4280/17 від 24.10.19р.

Як вбачається з матеріалів справи, за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу до суду позивач поніс судові витрати у сумі 500,00 грн, що підтверджується рахунком на оплату №11-06-1 від 11.06.20р.; копією договору про надання правничої допомоги від 05.11.2019, укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_1 ; копією свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю; актом приймання-передачі послуг від 11.06.2020.

Так, матеріалами справи встановлено, що 05.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №05/11/19 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги. пов`язані із оскарженням податкового повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. за №1 Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області визнання його частково протиправним та скасування у Харківському окружному адміністративному суді, а замовник зобов`язується прийняти юридичні послуги та оплатити їх відповідно до умов, визначених цим договором.

Сторонами у п.1.2 договору визначено, що юридичні послуги за даним договором включають в себе: складання проекту позовної заяви; подання позовної заяви до суду; складання необхідних процесуальних документів; представництво інтересів замовника в судових засіданнях.

Відповідно до п.1.3 договору здача-приймання сторонами наданих послуг здійснюється за актами здачі-приймання наданих послуг, підписаними обома сторонами. Як визначено сторонами у п. 3.1 договору вартість надання передбачених цим договором юридичних послуг складається із вартості окремих видів юридичних послуг, а саме: складання проекту позовної заяви - 1500,00 грн. ПДВ не передбачено, складання інших процесуальних документів 500,00 грн. ПДВ не передбачено; участь у судових засіданнях 1000,00 грн. ПДВ не передбачено.

Відповідно до п. 5.1 договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до 30.06.2020 року.

Відповідно до акта прийому-передачі послуг від 11.06.2020 виконавцем підготовлнео відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення по справі №520/12065/19 та замовником сплачено на користь виконавця вартість наданої правничої допомоги у сумі 500,00 грн. Сторони не мають одна до одної претензій.

Рахунком на оплату №11-06-1 від 11.06.20р. підтверджено сплату 500,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 05.11.2019.

Таким чином, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є іншою стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в адміністративній справі № 520/12065/19 в апеляційній інстанції на загальну суму 500,00грн.

Отже, судова колегія не бачить правових підстав для обмеження позивача у праві на відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, а також задоволення позову та понесення позивачем судових витрат на загальну суму 500,00 грн, судова колегія вважає, що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500,00грн.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року по справі № 520/12065/19 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (ЄДРПОУ 43143704) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" () витрати по оплаті професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи №520/12065/19 Другим апеляційним адміністративним судом, у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 17.07.2020 року