Справа № 320/2374/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2374/19 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича, Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича, Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича щодо нездійснення негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10.01.2012;

- стягнути з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 в судовій справі №369/11467/16-а в частині винесення Кам`янець-Подільським міським головою розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради за період з 15.11.2018 по 13.05.2019 включно у сумі 120 626,11грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 (справа № 369/11467/16-а) визнано протиправним і скасовано розпорядження Кам?янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. від 08.11.2016 № 350-к «Про звільнення» ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам?янець-Подільської міської ради з 10 січня 2012 року. Зобов`язано Кам?янець-Подільського міського голову винести розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам?янець-Подільської міської ради. Стягнуто з Виконавчого комітету Кам?янець-Подільської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2012 р. по 14.11.2018 р.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 р. змінено вищевказане рішення суду в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Проте, судове рішення в частині його поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню, на час звернення до суду з позовом, відповідачем виконано не було. Тобто, Кам?янець-Подільським міським головою протиправно допущено бездіяльність щодо нездійснення негайного поновлення позивача на роботі, адже добровільне виконання рішення суду є законодавчо встановленим обов`язком відповідача, який в межах своїх повноважень повинен видати наказ про поновлення працівника на роботі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Кам`янець - Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича щодо не здійснення негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10 січня 2012 року. Стягнуто з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року в судовій справі № 369/11467/16-а в частині винесення Кам`янець-Подільським міським головою розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради, за період з 15 листопада 2018 року по 13 травня 2019 року включно у сумі 120 626,11 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, оскільки позивачем не сплачено судовий збір відповідно до кількості позовних вимог. Апелянт вважає, що закон не містить пільг чи виключень, які б звільняли позивача від сплати судового збору під час звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення. Також суд першої інстанції не навів детальних розрахунків належних сум, які присуджено на користь позивача до стягнення.

Також апелянт вказує на те, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/11467/16-а не було допущено судом до негайного виконання, а після набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/11467/16-а, листом за № 04-13/110 Кам`янець-Подільське управління Державної казначейської служби України Хмельницької області повідомило, що рішення суду в частині безспірного стягнення коштів виконано на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.05.2019 р. по справі № 369/11467/16-а, виданого 03.05.2019 р.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на необґрунтованість апеляційної скарги та просить суд залишити її без задоволення. Вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1 (справа № 369/11467/16-а). Визнано протиправним і скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича № 350-к від 08.11.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10.01.2012 року.

Зобов`язано Кам`янець-Подільського міського голову Хмельницької області винести розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради.

Стягнуто з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2012 року по 14.11.2018 року в сумі 371 891 грн. 52 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 року апеляційну скаргу Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 року - змінено, зазначено, що стягненню з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 підлягає середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року в сумі 627 003,47 грн.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року залишено без змін.

Судом встановлено, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 відповідачем не було виконано негайно після його ухвалення. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Так, згідно відповіді Кам?янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. від 25.04.2019 № К/663-0201, наданої на звернення ОСОБА_1 від 29.03.2019, для належного виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 зі сторони органу місцевого самоврядування необхідно прийняти ряд рішень відповідно до ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

На чергову сесію, яка відбудеться 14 травня 2019 року підготовлено проект рішення «Про внесення змін та доповнень до рішення 66 (позачергової) сесії міської ради від 21.12.2018 №12/16 «Про міський бюджет на 2019 рік» та додатків до нього, з врахуванням змін та доповнень, внесених рішенням 69 (позачергової) сесії міської ради від 21.02.2019 № 10/69, рішенням 70 сесії міської ради від 06.03.2019 № 7/70 та рішенням № 15/71 від 11.04.2019 для виділення додаткових коштів для відшкодування сплачених витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та 627 003,47 грн. середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період 10.01.2012 по 14.11.2018.

Також зазначено, що на момент прийняття рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради судом не враховано факт відсутності зазначеної структури в Кам`янець-Подільській міській раді.

Тому, для винесення розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради вживаються усі заходи відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зазначена інформація з приводу виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі також вказана в листі Кам`янець-Подільського міського голови від 15.05.2019 № К/850-02-01.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення позивача до суду із зазначеним позовом (13 травня 2019 року) рішення суду, щодо поновлення його на роботі відповідачем-1 виконано не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, з визначеним позивачем терміном затримки його виконання, а саме з 15 листопада 2018 року (наступний день після ухвалення рішення у справі № 369/11467/16-а) по 13 травня 2019 року включно (час звернення до суду з позовом).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 370 КАС України визначено, що учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення обов`язковості його виконання з моменту проголошення.

У постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі №803/2713/13-а викладено правовий висновок, згідно з яким негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Таке правозастосування наведено у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 р. у справі № 823/2321/18, від 18.06.2020 р. у справі № 460/3050/18.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради не було виконано посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Так, згідно листа Кам?янець-Подільського міського голови від 25 квітня 2019 року № К/663-0201, відповідачем зазначено, що на момент прийняття рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області від 14 листопада 2018 року не було враховано факт відсутності такої структури в Кам?янець-Подільській міській раді. Тому, для винесення розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам?янець-Подільської міської ради вживаються усі заходи відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Аналогічна інформація, з приводу виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, зазначена й в листі Кам?янець-Подільського міського голови від 15 травня 2019 року № К/850-02-01.

Таким чином, Кам?янець-Подільський міський голова Сімашкевич М.Є., якого Києво-Святошинським районним судом Київської області було зобов`язано винести розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради, всупереч вимог чинного законодавства не виконав рішення суду, що підлягало негайному виконанню.

Вищевказані обставини не спростовані представником відповідачів належними та допустимими доказами. Натомість, до матеріалів справи долучено розпорядження Кам?янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. датоване 16 травня 2019 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю.

Доказів відсутності об`єктивної можливості виконати вищезазначене рішення суду, негайно після його ухвалення, стороною відповідача-1 не надано.

Вимогами Закону не передбачено жодних підстав для невиконання рішення суду про поновлення працівника на роботі у разі зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідації, реорганізації або перепрофілюванню підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання представника відповідачів на те, що позивач, після ухвалення судового рішення, не здійснював будь-яких дій, щоб ініціювати питання про поновлення його на раніше займаній посаді.

Так, на думку представника відповідачів, необхідною умовою для видання наказу про укладення трудового договору є волевиявлення працівника, виявлене шляхом подання відповідної заяви.

Суд звернув увагу, що в даному випадку представником відповідачів безпідставно ототожнюються поняття прийняття працівника на роботу та поновлення працівника на роботі. За фактичних обставин справи, підставою для видачі наказу про поновлення працівника на роботі є судове рішення про поновлення на роботі, а відтак зазначені доводи представника відповідачів відхиляються судом як безпідставні.

Більш того, добровільне виконання рішення суду відповідачем є його законодавчо встановленим обов`язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Стаття 235 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, що вказують на його бажання бути поновленим на роботі.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.04.2019 у справі № 820/3747/18.

Також суд першої інстанції визнав безпідставними доводи представника відповідачів щодо вирішення спірного питання не у визначений законом спосіб. Оскільки позивач вправі обирати на свій розсуд спосіб правового захисту, чим в даному випадку й скористався ОСОБА_1 , звернувшись до суду із адміністративним позовом, а не із заявою в порядку встановлення контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до положень ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Така правова норма спрямована на ефективне забезпечення відновлення порушеного права, оскільки суд не може обмежитись лише констатацією факту такого порушення, що само по собі не матиме суттєвого впливу на право особи, за захистом якого вона звернулася до суду.

У спірних правовідносинах вина відповідача-1 полягає в ігноруванні положень законодавства щодо виконання прямого обов`язку про негайне поновлення позивача на попередньому місці роботи. Також суд звертає увагу на те, що позивача не було поновлено на посаді і після набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 по справі № 369/11467/16-а.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Кам?янець-Подільським міським головою Сімашкевичем М.Є. щодо невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам?янець-Подільської міської ради допущено протиправну бездіяльність.

Частиною 3 ст. 14 КАС України передбачено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст. 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття "затримка" як "зволікання", відповідно до змісту норм ст. 236 КЗпП, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно після проголошення судового рішення.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Нормами КЗпП України чітко розмежовано підстави стягнення "середнього заробітку за час вимушеного прогулу", який згідно з норм ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягується одночасно із ухваленням рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, та підстави стягнення "середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі", який за нормами ст. 236 КЗпП України стягується за період затримки виконання рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі № 821/1678/16, від 11.06.2020 р. у справі № 826/6737/17.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення позивача до суду із зазначеним позовом (13 травня 2019 року) рішення суду, щодо поновлення його на роботі відповідачем-1 виконано не було.

До відзиву на позовну заяву представником відповідачів долучено розпорядження Кам?янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. від 16.05.2019, згідно якого ОСОБА_1 поновлено на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю з 10.01.2012. Питання правомірності вказаного розпорядження не є предметом даної справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, з визначеним позивачем терміном затримки його виконання, а саме з 15 листопада 2018 року (наступний день після ухвалення рішення у справі № 369/11467/16-а) по 13 травня 2019 року включно (час звернення до суду з позовом).

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок №100).

Згідно з пунктом 1 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

За змістом пункту 10 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV Порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Розмір місячного посадового окладу ОСОБА_1 при призначенні на посаду директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам?янець-Подільської міської ради, згідно розпорядження Кам?янець-Подільського міського голови від 17.03.2011 № 182-к складав 1 608,00 грн.

Згідно постанови КМУ від 10.05.2018 № 363 «Про внесення змін до додатку № 51 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268, внесені зміни до додатку № 51 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268, відповідно до яких місячний посадовий оклад директора департаменту у містах віднесених до ІІ групи складав 7 400,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 (справа № 369/11467/16-а) встановлено на підставі довідки відділу бухгалтерського обліку Кам?янець-Подільської міської ради від 20.02.2018 № 49, що середньоденний розмір заробітний плати, який враховується при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 216,72 грн. Суд апеляційної інстанції погодився із визначеним судом середньоденним розміром заробітної плати ОСОБА_1

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 у справі № 369/11467/16-а, яка в силу вимог процесуального закону має преюдиційне значення для вирішення даної справи, встановлено, що посадовий оклад директора Департаменту житлово-комунального господарства у період з 2012 року по 30.11.2015 року складав - 1 608,00 грн. (коефіцієнт 1), а з 18.05.2018 по 14.1.2018 - 7 400,00 (коефіцієнт 4,6). А також встановлено обов`язковість здійснення коригування середньої заробітної плати на коефіцієнт підвищення 4,6 з травня 2018 року.

Таким чином, коефіцієнт підвищення середньомісячного розміру заробітної плати позивача складав 4,6 (7400/1608).

Крім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 встановлено, що після 18.05.2018 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 підлягала коригуванню на коефіцієнт 4,6 та дорівнювала 216,72 х 4,6 = 996,91 грн.

З урахуванням зазначеного, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період з 15.11.2018 по 13.05.2019 (121 день) складає 120 626,11 грн (121х216,72 грн.х4,6). Вказаний розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду не спростований представником відповідачів.

Середній заробіток визначений судом, без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

Здійснений судом першої інстанції розрахунок суми, яка підлягає стягненню, із яким погодився суд апеляційної інстанції, не є предметом касаційного оскарження.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради на користь позивача необхідно стягнути середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді, за період з 15.11.2018 по 13.05.2019 включно в розмірі 120 626,11 грн (121 робочий день) з проведенням необхідних відрахувань податків та інших обов`язкових платежів відповідно до чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Щодо посилань представника відповідачів на те, що судом першої інстанції відкрито провадження у справі за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, колегія суддів зазначає, що позивач сплатив судовий збір в сумі 1 206,30 грн на рахунок Київського окружного адміністративного суду, з урахуванням чого, колегія суддів вважає, що позивачем усунуто недолік позовної заяви, а тому слід визнати обов`язок щодо сплати судового збору виконаним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, пояснень сторін, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції судові витрати покладаються на відповідача та поверненню не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк