Справа № 640/25341/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 липня 2020 року м. Київ № 640/25341/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, бездіяльності незаконними, визнання постанов незаконними, зняття арешту з майна та коштів, визнання незаконним рішення,

установив:

В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, бездіяльності незаконними, визнання постанов незаконними, зняття арешту з майна та коштів, визнання незаконним рішення.

Позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що на підставі спірного рішення Добропільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької від 24.12.2013 №408/14 відкрито виконавче провадження №60543560. У даному виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на картковий рахунок позивача, відкритий у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" для отримання пенсійних виплат.

З урахуванням наведених обставин позивач просить суд забезпечити її позов шляхом негайної виплати всіх заблокованих та невиплачених пенсійних виплат ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до остаточного прийняття рішення судом у справі №640/25341/19.

Окрім того, позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, з огляду на скрутне матеріальне становище та предмет спору, пов`язаний із захистом соціальних прав.

Суд, розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору, виходить з того, що статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При розгляді справ Європейський Суд з прав людини встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia). Крім того, на переконання Європейського Суду з прав людини, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа "ФК Мретебі проти Грузії" (FC Mretebi v. Georgia).

Отже, питання перевірки реальної спроможності заявників - фізичних осіб сплатити судовий збір у спорах з суб`єктами владних повноважень набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору.

Так, позивачем до суду разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору подано відомості від 27.11.2019 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з першого по третій квартал 2019 року щодо розміру виплаченої позивачу державної соціальної матеріальної допомоги. Окрім того, позивачем до суду подано довідку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про отримані доходи позивача у банку за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, Законом України "Про судовий збір" передбачені умови, коли враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Зокрема, якщо:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи заявлений предмет позову, те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка досягла пенсійного віку, а також те, що у суду на даний час відсутні достеменні відомості, що з карткового рахунку ОСОБА_1 , призначеного для отримання пенсійних виплат, фактично знято арешт за постановою державного виконавця, суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду зі заявою про забезпечення позову.

Що стосується заяви по суті, то відповідно до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, при розгляді заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 у рішенні про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Суд звертає увагу на те, що оскарження позивачем дій щодо відкриття виконавчого провадження або виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 , не є підставою для забезпечення позову шляхом негайної виплати всіх заблокованих та невиплачених пенсійних виплат останній.

Окрім того, позивачем в заяві про забезпечення позову не наведено обставин, що унеможливлять або істотно ускладнять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася, та/або очевидної протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, на думку суду, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття рішення у справі, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Окрім того, вказані заявником обставини не дають підстав для переконання в тому, що оскаржувані позивачем рішення явно суперечать вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України. Надання ж оцінки протиправності діям і рішенням відповідачів має бути вирішено за результатами розгляду справи по суті.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з заявою про забезпечення позову, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду даної заяви про забезпечення позову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, бездіяльності незаконними, визнання постанов незаконними, зняття арешту з майна та коштів, визнання незаконним рішення, - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 КАС України .

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак