Справа № 362/7204/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/7204/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівський області ДПП Цибулька Андрія Володимировича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Чернігівській області Цибулька Андрія Володимировича скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

В С Т А Н О В И В:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівський області ДПП Цибулька Андрія Володимировича, відповідно до змісту якого просив:

- скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1807561 від 29.11.2019 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки.

Вимоги позовної заяви обґрунтуванні тим, що відповідачем було порушено його конституційне право на правову допомогу при складанні постанови, а також не встановлено факт скоєння адміністративного правопорушення, що призвело до внесення в постанову не відповідних дійсності обставин. Також позивач зазначив, що виїзд та рух по крайній лівій смузі по дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, обумовлений необхідністю об`їзду перешкоди у крайній правій смузі руху, що вказує про безпідставне висновків відповідача про порушення ним п.п. 15.9, 11.5 ПДР України та відповідно незаконність та необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2020 року з огляду на його незаконність та необґрунтованість та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує про те, що на його думку, судом першої інстанції не було враховано доводів та доказів наданих відповідачем під час судового вирішення даного спору, у той час як доданим до матеріалів справи відеозаписом підтверджується, що транспортний засіб позивача рухався в крайній лівій смузі для руху при вільній правій, на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку. Крім того, на переконання апелянта судом не враховано, що після зупинки на вимогу, позивач зупинив свій транспортний засіб на виїзді з прилеглої території АЗС, що створило перешкоду для інших транспортних засобів. Таким чином, апелянт стверджує, що суд не надав оцінку діям водія, які полягали у порушенні ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також, апелянт наголошує, що в пункті 5 бланку оскаржуваної постанови міститься інформація про транспортний засіб, яким керував позивач та в пункті 6 постанови вказано технічний засіб яким було здійснено відео фіксацію порушення, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо порушення ним вимог КУпАП та Інструкції, з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та неповне з`ясування обставин справи.

Звертає увагу, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені нормами чинного законодавства, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, тому, на думку апелянта, оскаржуване судове рішення підлягає скасування з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи до суду не з`явились та явку уповноважених представників не забезпечили, про причини їх неявки суду не повідомили.

З огляду на зазначене та керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів вирішила здійснити апеляційний розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.11.2019 інспектором взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівський області ДПП Цибулько А.В. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 1807561, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 29.11.2019 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_1 рухався у краяній лівій смузі руху при вільній правій без наміру повороту або розвороту, та при цьому здійснив зупинку ближче 10 м., від виїзду до прилеглої території чим порушив п. 15.9 ПДР та п.11.5 ПДР України. Наведені обставини стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.11).

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням та вважаючи його таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів вини позивача, у вчиненні інкримінованого правопорушення. Окремо, суд звернув увагу на те, що текст оскаржуваної постанови не містить посилань, яким транспортним засобам керував позивач, а також на те, що обставини, викладені у постанові були зафіксовані на будь-які технічні прилади. Разом з цим, суд вказав про порушення відповідачем оформлення матеріалів справи процедури про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваної постанови, відповідачем було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу за правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП регламентовано, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до приписів п.11.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР) на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пунктом 11.5 ПДР встановлено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з приписами ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, зокрема: перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Разом з цим, положеннями ст. 40 вказаного закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що поліції надано право використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

У свою чергу, судом встановлено, що відповідачем на підтвердження факту скоєння позивачем вищевказаного правопорушення долучено до матеріалів справи відеозапис з камери № 056 поліцейського.

Вказаний відеозапис, було досліджено, зокрема, судом апеляційної інстанції та встановлено, що з даного відеозапису неможливо встановити подію правопорушення, вчинення якого інкримінується позивачу, оскільки на цей відеозапис фіксує рух невідомого транспортного засобу протягом нетривалого проміжку часу перед зупинкою його працівниками поліції, і не відображає дорожньої обстановки, що передувала зупинці автомобіля, а також ідентифікації останнього.

Відтак, у колегії суддів відсутні беззаперечні підстави для висновку, що позивачем було не дотримано пп.11.5 ПДР, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч.2 ст.77 КАС України, неможливо стверджувати про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення п.11.5 ПДР відповідачем суду не надано.

Щодо доводів апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що в тексті постанови не міститься посилань, яким транспортним засобом керував позивач, а також на те, що обставини, викладені в ній були зафіксовані на будь-які технічні прилади, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення та технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Колегією суддів досліджено зміст оскаржуваної постанови серії ЕАК №1807561 від 29.11.2019 та встановлено, що інспектором взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівський області ДПП Цибулько А.В. відповідно до вимог ст. 283 КУпАП зазначено транспортний засіб яким керував позивач, а саме: (MAZDA 6) та технічний засіб, яким було здійснено відеозапис - (камера 056).

З огляду на викладене, є хибним посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про порушення відповідачем вимог КУпАП та Інструкції, з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно прийняте рішення про задоволення позовних вимог, проте із не відповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивування з підстав, встановлених судом апеляційної інстанції.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до вимог п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись статтями ст.ст. 254, 272, 311-313, 315, 317, 321-322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівський області ДПП Цибулька Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2020 року змінити в частині мотивування.

В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович