Справа № 464зп-20/160
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
16 липня 2020 р.Справа №464зп-20/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
15.07.2020 року від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить:
В обґрунтування заяви зазначено, що є очевидними ознаки протиправності рішення та дій Виконавчого комітету Солонянської селищної ради. Також вказано, що Виконавчий комітет Солонянської селищної ради може вчинити дії щодо припинення правовідносин сторін шляхом розірвання договору в односторонньому порядку, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову та доводи наведені в ній, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до статті 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.
Також, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, заявник обґрунтовує необхідність його задоволення посиланням на протиправність дій та рішення Виконавчого комітету Солонянської селищної ради та унеможливленням ефективного захисту та поновлення порушених прав в майбутньому.
Суд зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову та мати персоніфікований характер, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів, а саме позивача, не порушувати прав інших осіб, та прийматись виключно за наявності підстав очевидної протиправності дій, рішень суб`єкта владних повноважень, неможливості захисту порушених прав після ухвалення рішення або необхідності докладення значних зусиль для їх відновлення.
Проте, як вбачається з поданих матеріалів заяви, заявником не доведено та документально не підтверджено обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову завдасть значної шкоди правам позивача або в подальшому унеможливить захист їх поновлення.
Крім того, заявником не долучено до матеріалів заяви рішення, яке він має намір оскаржити в судовому порядку, та в заяві про забезпечення позову також не конкретизовано, яке саме рішення має намір заявник оскаржити.
Суд наголошує, що забезпечення позову має місце, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Посилання заявника на очевидність протиправності рішення чи договору, суд не приймає, оскільки жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.90 КАС України), а тому заборона вчиняти дії в майбутньому не можуть бути прийняті судом в якості належних підстав для забезпечення позову.
Наведені заявником доводи й аргументи підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, а тому не є достатніми та переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності та застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, в наведених поясненнях заявника не вбачається взаємозв`язок між вжиттям заходів забезпечення позову та вчиненням дій, які в наступному не може бути відмінено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявність перешкод для відновлення відповідного правового становища після ухвалення судового рішення.
Щодо заборони будь-яким особам, вчиняти будь-які дії щодо передачі будь-яким особам майна, щодо прийняття рішень укладання правочинів про передачу в утримання (управління) території ринку смт.Солоне з будь-якими суб`єктами господарювання, вчиняти дії спрямовані на обмеження в користуванні ФОП ОСОБА_1 територією ринку, дії спрямовані на повернення та/або на вилучення (примусове або добровільне) майна, припинення повноважень на утримання ринку згідно вимог, суд зазначає, що вказані вимоги стосується не визначеного кола осіб та щодо дій, які не стосуються рішення чи дій (вказаних заявником у заяві), які заявник має намір оскаржити в подальшому.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
Суддя М.В. Дєєв