Справа № 487/2334/20
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2334/20
Провадження № 2-а/487/86/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Марчило Віталія Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Марчило Віталія Миколайовича (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б/1), в якому просить: визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2419380 від 21.04.2020 р. протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити. Визнати дії ОСОБА_2 УПП в Миколаївській області поліцейський капрал поліції 4 бат. 2 рота, щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2419380 від 21.04.2020 р. та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП, незаконними.

29 квітня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху.

15 травня 2020 року на виконання вимог ухвали позивачем подано уточнений позов, відповідно до якого позивач відповідачем зазначає Управління патрульної поліції в Миколаївській області (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б/1), поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Марчило Віталія Миколайовича. Вимоги аналогічні змісту попередньої позовної заяви.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вказані в оскаржуваній постанові факти не відповідають дійсності, оскільки позивач і зазначений в постанові автомобіль протягом 21.04.2020 взагалі не здійснювали рух по вул. Адмірала Макарова та крім того, в зазначений час перебували у іншій частині міста. Цього дня позивача зупинили за іншою адресою і в інший час, при цій зупинці проігнорували вимогу ознайомити з доказами та дати можливість скористатись юридичною допомогою. Після зупинки він не отримав жодного документа та відповідно подальша доля цієї зупинки не відома.

25 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23 червня 2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що поліцейський врахував всі необхідні обставини при розгляді справи та виніс постанову відповідно до чинного законодавства. На відеозаписі зафіксовано як водій керував автомобілем по вул. Адмірала Макарова в зоні дії дорожнього знаку 3.21, оскільки на задньому плані відеозапису в правій частині зафіксовано дорожній знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом», що також підтверджує рух зазначеного автомобіля по дорозі з одностороннім рухом проти напрямку руху. Відсутність позивача на вул. Адм. Макарова не відповідає дійсності, оскільки постанова складалась на планшеті, відповідно до якого місцезнаходження визначається за допомогою GPS, яка автоматично зазначає місцезнаходження користувача та відображає його в постанові. Також вказує, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. належним відповідачем є УПП в Миколаївській області.

03 липня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що постанову складено не за місцем вчинення правопорушення. місце складення постанови знаходиться в зоні дії різних знаків і з цієї адреси не можливо побачити місце вчинення правопорушення. вказане у протоколі. Наданий відеозапис не стосується справи, оскільки зроблений на годину пізніше після часу нібито вчиненого правопорушення та не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови. Не було жодного доказу факту здійснення руху транспортного засобу саме по вул. Адмірала Макарова, в тому числі 21.04.2020 об 11:46 год. та невиконання вимог дорожнього знаку 3.21. В цей час позивач перебував у себе вдома, що може підтвердити свідок.

Дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 21.04.2020 в м. Миколаїв, вул. Московська, 33 інспектором УПП в Миколаївській області Марчило В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2419380, якою ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Mazda CX-5 НОМЕР_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 21.04.2020 11:46 м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова 46 водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21, чим порушив п. 8.4.в. ПДР.

Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 9 постанови до неї додається Вс01513.

Відтак відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, є належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Дослідивши вказаний в постанові доказ відеозапис Вс01513, встановлено, що на ньому не відображено події, зазначені у постанові. , Так, згідно постанови правопорушення сталось 21.04.2020 об 11:40 год. по вул. Адмірала Макарова, 46, однак наданий суду відеозапис починається з 12:43 год., містить фіксацію процедури розгляду справи та складання протоколу, які відповідно до цієї ж постанови відбувались по вул. Московській 33 в м. Миколаєві.

При цьому, представник відповідача у відзиві зазначає, що постанова складається на планшеті поліцейського. який автоматично за допомогою GPS визначає місцезнаходження користувача.

Відтак, достовірно встановлено, що події, зафіксовані у постанові відбуваються по вул. Московська,33, яка не є місцем вчинення правопорушення. вказаного у постанові.

Інших доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху по вул. Адмірала Макарова, 46, вказаних в оскаржуваній постанові, суду не надано.

Отже доводи позивача жодним доказом не спростовані.

Відтак, матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, суд приходить до переконання, що при розгляді справи не в повній мірі дотримано вимоги статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як вказує позивач та знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи, відповідачем під час винесення постанови не було взято до уваги численні клопотання позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які полягали у наданні йому можливості скористатись правовою допомогою свого адвоката, що прямо передбачено положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Такими діями порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні відповідачем оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП,що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, відповідачем всупереч вимогам ст. 77КАС України не доведено правомірність власних дій під час винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання її протиправною та скасування.

Одночасно, вимога позивача щодо закриття провадження у справі не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в ст. 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у ст. 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених статті 125 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (ч. 1 ст. 283 КпАП). Відповідно до частини 1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 222 КпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Саме таку правову позицію висловив Верховний суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 201/243/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зазначеній частині.

Позовні вимоги про визнання дій відповідача незаконними при притягненні позивача до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, встановлені законом умови їх реалізації. Юридичне значення в межах спірних правовідносин для позивача має постанова ЕАК № 2419380 від 21.04.2020, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а не дії відповідача щодо її винесення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Марчило Віталія Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК №2419380 від 21.04.2020, складену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУПАП визнати протиправною та скасувати.

В частині закриття провадження у справі та визнання дій протиправними відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Поліцейський Управління патрульної поліції в Миколаївській області Марчило Віталій Миколайович, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б/1.

Повне рішення суду складено 06.07.2020.

Суддя: З.М. Сухаревич