Справа № 620/997/20
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Чернігів Справа № 620/997/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Скиді В.А.,

за участю представників позивача Мешкун С.І., Бернікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.03.2020 № 190160, винесену Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ведення індивідуальної контрольної книжки водія є допустимою тахографу альтернативною формою фіксації інформації про рух транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв під час виконання внутрішніх перевезень. Тому, оскільки водієм транспортного засобу ведеться індивідуальна контрольна книжка водія, а транспортний засіб не обладнаний тахографом, позивач вважає, що порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відсутнє. Також зазначив, що перевірка оснащеності тахографом здійснюється співробітниками Укртрансбезпеки, відповідно до повноважень, лише при здійсненні міжнародних перевезень, а при здійсненні внутрішніх перевезень проводиться лише перевірка документів на встановлений тахограф (за його наявності) та перевірка дотримання режимів праці та відпочинку водіїв.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до пункту 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 з 01.06.2015, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Під час перевірки було встановлено, що у водія відсутні документи перелік яких визначений пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 та передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме у водія відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа транспортного засобу, заповнені тахокарти або картка водія чи роздруківку даних роботи тахографа, тому вважає, що відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову від 03.03.2020 № 190160 та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив в якій зазначено, що наказом Міністерства інфраструктури України № 290 від 01.07.2014 «Про внесення змін до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.062010 № 340» пункт 6.3 Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів був викладений в такій редакції: «Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3)». Тому пункт 6.3. вказаного Положення містить два альтернативних варіанта обліку робочого часу: для транспортних засобів, обладнаних тахографами, та транспортних засобів, не обладнаних тахографом. Можливість вести контрольну книжку водія не ставиться в залежність від закінчення адаптаційного періоду для забезпечення обладнання транспортних засобів тахографами. При цьому, на час проведення перевірки водій мав при собі індивідуальну контрольну книжку водія про що повідомив працівників Укртансбезпеки.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідка, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.05.2018 № Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» зареєстроване в якості юридичної особи 10.10.1994 та основним видом діяльності є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (а.с. 10-13).

Як вбачається з копії товарно-транспортної накладної серія ЧНБ від 23.01.2020 № 475290, 23.01.2020 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ 543203 з державним номером НОМЕР_2 , причеп НОМЕР_3 , який належить позивачу, що також підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , здійснював перевезення деревини (круглі лісоматеріали) з ДП «Городнянське лісове господарство» до ТОВ ВКТП «Волстас» (а.с. 34-35).

23.01.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області було проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ 543203 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, за результатами якого складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.01.2020 № 209150, яким зафіксовано надання позивачем послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорті» (а.с. 45).

За результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.03.2020 № 190160, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 16).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В силу статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону № 2344-111 передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною першою статті 18 Закону № 2344 встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац третій частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення).

За приписами пункту 4 вказаного наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 6.1, який набирає чинності для перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн з 01.06.2015.

Так, пунктом 6.1 розділу VI Положення встановлено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Разом з цим, цей же розділ VI Положення «Облік робочого часу» містить пункт 6.3, який визначає, що водій, що керує ТЗ, який необладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (пункт 6.3 розділу VI в редакції наказів Міністерства інфраструктури України № 659 від 29.12.2011, № 290 від 01.07.2014).

Таким чином, суд приходить до висновку, що розділ VI Положення містить два альтернативних варіанта обліку робочого часу: для транспортних засобів, обладнаних тахографами, та транспортних засобів, не обладнаних тахографом, і з набуттям чинності пунктом 6.1 Положення приписи пункту 6.3 Положення не втратили чинності.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19.03.2020 по справі № 823/1199/17 (провадження № К/9901/2300/18).

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснив, що 23.01.2020 керував транспортним засобом МАЗ 543203 з державним номером НОМЕР_2 , та під час проведення перевірки надав інспекторам, зокрема, індивідуальну контрольну книжку водія, проте її не було взято до уваги.

Враховуючи те, що під час проведення перевірки у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка водія, суд вважає, що позивачем було дотримано вимог статті 48 Закону № 2344 та надано для перевірки документи, які відображають відомості про тривалість змінного періоду керування.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» підлягає задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Положеннями частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів справи слідує, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення від 16.03.2020 № 2131 та понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700,00 грн. згідно платіжного доручення від 17.03.2020 № 2138.

Крім того, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1700,00 грн. позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги від 11.03.2020 № 2, акту приймання-передачі наданої правничої допомоги (юридичних послуг) від 16.03.2020, рахунку № 2 від 16.03.2020.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, тому на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» (вул. Індустріальна, буд. 5-В, м. Чернігів, 14001, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.03.2020 № 190160.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство «Волстас» судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.07.2020.

Суддя В.О. Непочатих