Справа № 580/2119/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року справа № 580/2119/20

10 годин 54 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу № 580/2119/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач ОСОБА_1 особисто]

до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (вул. Старосільська, 1-У, офіс 3, м.Київ, 02125, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) [представник відповідача не прибув]

про визнання протиправною та скасування постанови, прийняв рішення.

18.06.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Табінського Олега Володимировича, з урахуванням позовної заяви, поданої у порядку усунення недоліків від 06.07.2020, просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 20.12.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60921078, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем з примусового виконання виконавчого напису № 10076, виданого 28.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Ухвалою від 06.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 07.07.2020. Ухвалою від 07.07.2020 відкладено розгляд справи до 16.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувану постанову прийнято за заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на підставі виконавчого напису №10076 виданого 24.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Позивач зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404) згідно з якою приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Позивач була зареєстрована з 11.02.2018 до 11.02.2020 за адресою: АДРЕСА_2 нерухомості у м. Києві не має. Позивач вважає, що приватний виконавець не мав законних підстав для прийняття виконавчого напису до виконання та відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі міста Києва, у зв`язку з чим оскаржувану постанову вважає такою, що прийнята з порушенням вимог та належить скасуванню. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.64-66) за правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд враховує, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу запропоновано стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невиплачені у строк кошти на користь ТОВ Фінансова компанія «Поліс» за період з 27.11.2015 до 24.09.2019 включно суму: 320713,06 грн простроченого основного боргу за кредитом; 6147,10 грн нарахованих процентів; 321753,46 грн прострочених процентів; 19813,16 грн комісії; 150 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 668576,78 грн (а.с.9).

20.12.2019 до приватного виконавця Табінського О.В. подано заяву ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про відкриття виконавчого провадження, у якій зазначено, що боржник фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 . Право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу (а.с.11). Позивач зазначила, що у Києві не зареєстрована, майном не володіє.

Постановою приватного виконавця від 20.12.2019 відкрито виконавче провадження № 60921078 з виконання виконавчого напису від 28.09.2019 № 10076 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 668576,78 грн (а.с.10).

03.06.2020 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, за результатами ознайомлення позивачем 18.06.2020 подано дану позовну заяву, у якій щодо строків звернення до суду зазначено про пункт 3 розділу VI прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону належать примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом №1404, а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція №512/5), що визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону належать примусовому виконанню.

Згідно з статтею 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону належать примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404 передбачено, що примусовому виконанню належать рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 5 Закону №1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі Закон № 1403).

Частиною 1 статті 13 Закону №1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 19 Закону №1404 право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403 встановлено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність. Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя (частина 1 статті 25 Закону №1403).

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону №1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи місце виконання яких відповідно до Закону №1404 знаходиться у межах області у яких розташований виконавчий округ.

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Закону №1404 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон №1404 визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. Право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника фізичної особи та місцезнаходження боржника юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру приватних виконавців України судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Табінського Олега Володимировича є м. Київ.

Згідно відомостей трудової книжки позивача НОМЕР_3 прізвище з ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб від 15.11.2008 серія НОМЕР_4 (а.с.23).

Відповідно до абзацу 9 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до копії паспорта громадянина України позивача серії НОМЕР_5 виданого Придніпровським РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області Комишна О.Д. у період з 02.08.2018 до 11.02.2020 була зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 . З 11.02.2020 до 20.05.2020 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . З 20.05.2020 ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19 зворотній бік, а.с.62).

Судом встановлено, що на момент відкриття виконавчого провадження №60921078 боржник була та залишається зареєстрованою у Черкаській області, що не належить до виконавчого округу м. Києва.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Закон №1404 вирізняє майно боржника, що належить державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти незалежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

Виконання рішення за місцезнаходженням майна у розумінні вимог частини 2 статті 24 Закону №1404 передбачає можливість виконання рішення лише за місцезнаходженням такого майна.

Відповідно до частин 4, 5 статті 24 Закону №1404 виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки відповідному органу державної виконавчої служби. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно з пунктом 13 Інструкції 512/5 приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що приватний виконавець, під час примусового виконання рішень, вчиняє дії щодо встановлення інформації про місцезнаходження боржника або його майна.

Відповідачем не надано суду відзиву на позов та доказів, що би свідчили про здійснення приватним виконавцем заходів щодо встановлення місцезнаходження боржника або його майна у виконавчому окрузі м. Києва, натомість відкрито виконавче провадження на підставі інформації поданої стягувачем без її перевірки, тобто не у порядку і не у спосіб встановлений законом та визначених повноважень.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 804/476/17 (ЄДРСР 87267584) зазначено, що під час подання стягувачем виконавчого документу та заяви про відкриття виконавчого провадження та під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач мав дані, що місце реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_3. Державний виконавець в ігнорування наявної у виконавчому написі та кредитному договорі щодо місця реєстрації боржника: АДРЕСИ_3, надав перевагу інформації, заявленій у заяві стягувача про ймовірне місце проживання боржника за АДРЕСОЮ_1 та відкрив виконавче провадження. Подібний висновок був висловлений у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 826/7969/16.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлене під час розгляду справи місцезнаходження боржника у м. Черкаси та Черкаській області, суд дійшов висновку, що відповідач, місцем здійснення діяльності якого є виконавчий округ м. Києва, відкриваючи ВП № 60921078 без дотримання вимог статті 24 Закону №1404 не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, у іншому виконавчому окрузі діяв з порушенням вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), недобросовісно у зв`язку з чим позов належить задовольнити, скасувавши постанову від 20.12.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 60921078.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позов задоволено повністю, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору, що підтверджується квитанцією від 17.06.2020 № МР_АВ200270FEI_14225147 (а.с.8), суд дійшов висновку про стягнення судових витрат із сплати судового збору за рахунок коштів відповідача на користь позивача у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.12.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60921078, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем з примусового виконання виконавчого напису № 10076, виданого 28.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Стягнути за рахунок коштів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (вул. Старосільська, 1-У, офіс 3, м.Київ, 02125, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович [вул. Старосільська, 1-У, офіс 3, м.Київ, 02125, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ].

Повне судове рішення складено та проголошено 16.07.2020.

Суддя Л.В. Трофімова