Справа № 189/540/20
Суддя: Пустовар О. С.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/540/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13.07.2020 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, інспектора Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Івженко С.Г. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 292719 від 22.05.2020 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, інспектора Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Івженко С.Г. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 292719 від 22.05.2020 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Івженко С.Г., зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 292719 від 22.05.2020 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він керуючи транспортним засобом FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 06.06.2019 року о 20:00 годині в с. Гаврилівка вул. Перемоги перевищив швидкість. Вважає постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того зазначив, що близько 20:00 год. керуючи автомобілем FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач разом з пасажиром рухалися в с. Гаврилівка Покровського району Дніпропетровської області по вул. Перемоги. Їхній рух здійснювався по головній дорозі та мав перевагу перед другорядною дорогою, рух був у населеному пункті, у селі, перевищення швидкості було неможливим, так як існували умови (ями на дорозі, велика рогата худоба, яку господарі повертали з пасовища), та цього вечора потрапили в ДТП, так як з другорядної дороги з автомобілем під його керуванням здійснив зіткнення автомобіль «Волга». Пасажир зазнав значних травм та до сих пір знаходиться на лікуванні. Водія авто «Волга» визнано винним у скоєнні ДТП. Інспектор при винесенні постанови про адміністративне правопорушення не надав доказів перевищення швидкості руху.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направили, хоча були повідомлені про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. 08.07.2020 року Покровський ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надіслав до суду копію висновку експерта № 19/104 від 27.03.2020 року.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії БАА № 292719 від 22.05.2020 року, винесеною інспектором Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Івженко С.Г., позивача ОСОБА_1 за порушення п. 12.4 та 12.9 б ПДР (06.06.2019 року о 20:00 год. в с. Гаврилівка вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажира в кузові автомобіля, не обладнаному для перевезення пасажирів, при цьому, згідно висновку експерта, виділених з матеріалів досудового розслідування, перевищив швидкість руху допустиму в населених пунктах), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 6).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі ПДР України) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (в редакції чинній з 01.01.2018).

Згідно пп. б п. 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідальність за порушення п. 12.4 ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Підставою для складання оскаржуваної постанови, відповідачем зазначено висновок експерта, який був складений в рамках кримінального провадження, виділених з матеріалів досудового розслідування.

Однак, з наданих позивачем доказів вбачається, що дана експертиза є лише одним з експертних висновків (доказів) саме у кримінальному провадженні, отже суд критично ставиться до даного документу, який можливо застосовувати як доказ по даній адміністративній справі.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, відповідач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

При цьому зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, суду не зрозуміло, з яких обставин інспектор Покровського ВП Івженко С.Г., притягаючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 22.05.2020 року, не в момент та не на місці вчинення правопорушення, а за адресою місцезнаходження Покровського ВП, дійшов висновку про порушення позивачем п. 12.4, 12.9 б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Тобто, відповідачем не повно та не всебічно з`ясовано всі обставини справи щодо наявності чи відсутності вини позивача. Крім того, не зважаючи на вищевикладені вимоги закону відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій, не спростовано доводи позивача та не подано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУпАП.

Суд бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою, яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку суду ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості оскаржуваної постанови відповідачем не надано.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, відсутні пояснення свідків, які б містили докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача була винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», а тому суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач інспектор Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Івженко С.Г. виносив оскаржувану постанову в порядку ч.2 ст.222 КУпАП від імені органу Національної поліції.

Відтак на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань цього підрозділу Національної поліції слід стягнути судовий збір в сумі 420,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 257, 262-263,293, 295, 297 КАС України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, інспектора Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Івженко С.Г. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 292719 від 22.05.2020 року задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 292719 від 22.05.2020 року винесену інспектором Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 від 22.05.2020 року закрити.

Стягнути з Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Згідно ч. 3 Розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.С. Пустовар