Справа № 163/1218/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 163/1218/19 пров. № А/857/7278/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 червня 2020 року (суддя - Чишій С.С., м. Любомль, повний текс судового рішення складено 08 червня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №2006/20500/19 від 26.06.2019,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 в липні 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, правонаступником якої є Волинська митниця Держмитслужби, у якому просив визнати протиправною і скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 26.06.2019 №2006/20500/19. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем безпідставно та за відсутності в його діях складу правопорушення. Зокрема, наголошує, що будь-якого умислу на уникнення від сплати в повному обсязі митних платежів при митному оформленні автомобіля «Даймлер Крайслер Гранд Вояджер» він не мав, жодні листи та повідомлення про необхідність проведення доплати митних платежів від відповідача йому не надходили. Крім того, зазначає, що декларант не запитував позивача чи він вже скористався своїм правом на податкову пільгу під час розмитнення автомобіля, і, маючи можливість, під час оформлення митної декларації у відповідних базах даних митного органу цього не перевірив. Жодних зауважень або претензій зі сторони посадових осіб митниці під час митного оформлення автомобіля та його завершення, зокрема, необхідності проведення доплати митних платежів не було.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 03 червня 2020 року у справі №163/1218/19 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги окликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 17.12.2018 посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою агентом з митного оформлення ПП «Респект Брок» Кондратєвою О. Г . митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2018/110080, в якій була застосована преференція «309» із застосуванням коефіцієнта 0,5 до ставки акцизного податку відповідно до пункту 20 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» (далі - Закон №2611-VIII), здійснено митне оформлення легкового автомобіля «Опель Зафіра», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Одержувачем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання, зазначено ОСОБА_1

Між СП ТОВ «PST Україна» та ОСОБА_1 26.01.2019 укладено Договір про надання послуг з декларування вантажів №77.

Митне оформлення легкового автомобіля «Даймлер Крайслер Гранд Вояджер», ідентифікаційний номер 1A8GYB5597Y533671, здійснене 29.01.2019 посадовою особою митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС за поданою агентом з митного оформлення СП ТОВ «PST Україна» Дзядуком В.Г. митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205020/2019/002319, в якій була застосована преференція «309» із застосуванням коефіцієнта 0,5 до ставки акцизного податку відповідно до пункту 20 Закону №2611-VIII. Одержувачем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання, зазначено ОСОБА_1 . За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 66634,54 гривні було нараховано та сплачено 64924,88 гривні митних платежів.

Службовою запискою УАМП Волинської митниці ДФС визначено, що за митне оформлення автомобіля «Даймлер Крайслер Гранд Вояджер» без застосування коефіцієнта 0,5 відповідно до Закону України №2611-VIIІ необхідно було сплати 108526,71 гривень митних платежів, різниця розміру митних платежів становить 44909,89 гривень.

Інспектор Волинської митниці ДФС 16.05.2019 склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №2006/20500/19 за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України). В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 під час митного оформлення транспортного засобу «Даймлер Крайслер Гранд Вояджер» вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 44909,89 гривень, тобто через агента митного оформлення СП ТОВ «PST Україна» Дзядука В.Г. заявив в графі 36 митної декларації типу ІМ40ДЕ №205090/2019/002319 преференцію «309», якою він скористався під час митного оформлення транспортного засобу за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2018/110080.

В.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. 26.06.2019 виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 134729,67 гривень.

Вважаючи постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України, та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у частині першій статті 9 КУпАП та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 458 МК України закріплено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Нормами статті 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

При цьому, Законом №2611-VIII, який набрав чинності 25.11.2018, внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів. Підрозділ 5 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 20 такого змісту: «Тимчасово, протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» ставки податку для транспортних засобів, зазначених у підпункті 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (крім транспортних засобів, зазначених у товарних підкатегоріях 8703 10 18 00, 8703 90 10 10, 8703 90 10 90, 8703 90 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), визначаються із застосуванням коефіцієнта 0,5. Встановлений цим пунктом коефіцієнт застосовується для легкових транспортних засобів, що використовувалися, які ввозяться на митну територію України фізичною особою для власного використання в кількості один легковий транспортний засіб на таку особу».

Згідно із частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Частиною першою статті 416 МК України визначено, що митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень частини першої статті 418 МК України, агент з митного оформлення - це фізична особа - резидент, що перебуває в трудових відносинах з митним брокером і безпосередньо виконує в інтересах особи, яку представляє митний брокер, дії, пов`язані з пред`явленням митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також документів, потрібних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 417 МК України встановлено, що взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором.

Як вже було зазначено вище, 26.01.2019 між СП ТОВ «PST Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з декларування вантажів №77.

Згідно пункту 3.1 Договору про надання послуг з декларування вантажів від 26.01.2019 №77, укладеного між СП ТОВ «PST Україна» та ОСОБА_5 , замовник зобов`язується надати декларанту всі документи, необхідні здійснення дій, передбачених пунктом 1 договору, в тому числі, щодо можливості (правомірності) застосування податкових пільг або повідомити про відсутність таких.

Агент з митного оформлення СП ТОВ «PST Україна» Дзядук В.Г. в судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що під час підготовки до подання митної декларації позивачу було роз`яснено процедуру митного оформлення транспортного засобу та порядок нарахування митних платежів. Йому було повідомлено повну суму митних платежів, коли ввозився більш ніж один транспортний засіб, та суму з застосуванням преференції із застосуванням коефіцієнта 0,5 до ставки акцизного податку, на яку він погодився. Змоги перевірити, чи позивач вже скористався даною преференцію, у нього не було.

Частиною десятою статті 269 МК України визначено, що у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до митного органу з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог частини десятої статті 269 МК України внесення змін, відкликання та визнання недійсною митної декларації в даному випадку забороняється, а відповідальність позивача і митного брокера розмежована відповідно до статті 417 МК України укладеним між ними договором про надання послуг з декларування вантажів.

Таким чином, на підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що під час розгляду протоколу, винесення оскаржуваної постанови і накладення на позивача адміністративного стягнення суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачену статтею 485 МК України, позивачем у межах розгляду зазначеної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; відповідачем під час розгляду справи про порушення митних правил в повній мірі з`ясовано обставини, визначені статтею 489 МК України.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними адміністративному позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись частиною третьою статті 243, 271, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року.