Справа № 520/5685/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 р. № 520/5685/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньов О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський шлях, буд. 20, м. Харків, 61052, ), Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (вул. Полтавський шлях, 20, Харків, 61012 ), треті особи - Департамент поліції охорони (вул. Малопідвальна, буд. 5, м. Київ 1, 01001, код 40109110), Національна поліція України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, код 40108578), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Харківській області, Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, треті особи - Департамент поліції охорони, Національна поліція України, у якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до «Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області без розгляду їх по суті та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 16.01.2020 № 1580/15- 2020;

- зобов`язати Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України у 15- денний строк документи, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ- ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 03.12.2019, що становить 315300 грн 00 коп;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України, в місячний строк, прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 03.12.2019, що становить 315300 грн 00 коп;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надіслати вказане рішення із зазначеними документами ОСОБА_1 та керівникові Управління поліції охорони в Харківській області, а також, у строк не пізніше двох місяців з дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України, виділити та перерахувати на рахунок Управління поліції охорони в Харківській області грошові кошти в сумі 315300 грн 00 коп. (триста п`ятнадцять тисяч триста гривень 00 копійок), необхідні для виплати грошової допомоги, для подальшого їх перерахування Управління поліції охорони в Харківській області на особистий рахунок ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 07.12.2010 № 190 ОСОБА_1 звільнено зі служби в ОВС України. Актом огляду обласної МСЕК серії 12ААА №989700 від 18.12.2019 позивачу було встановлено інвалідність ІІІ групи за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, з втратою 50% працездатності. 20.12.2019 позивач звернувся до УДСО при ГУМВС України в Харківській області з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму. Листом УДСО від 25.02.2020 № 48/9-5/Бр/л.к. позивача повідомлено, що 28.12.2019 ліквідаційною комісією УДСО при ГУМВС України в Харківській області складено Висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (ОГД) у зв`язку з установленням інвалідності ІІІ-ї групи в сумі 315300,00 грн і листом ліквідаційної комісії УДСО 02.01.2020 №№48/5-1/Брлк всі надані ним та інші необхідні для прийняття рішення про призначення і виплату йому ОГД на адресу МВС України для прийняття відповідного рішення. Листом ДФОП МВС України від 16.01.2020 №1580/15-2020 всі документи щодо призначення ОСОБА_1 ОГД були повернуті на адресу УДСО при ГУМВС України в Харківській області без прийняття МВС України відповідного рішення про її призначення та з вказівкою про те, що прийняття рішень з питань призначення ОГД колишнім працівникам міліції охорони належить до компетенції Національної поліції України. Листом ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 27.01.2020 №48/5-3/Брлк всі надані ОСОБА_1 та інші необхідні для прийняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 ОГД документи були направлені на адресу Національної поліції України для прийняття відповідного рішення. Листом Департаменту поліції охорони від 18.02.2020 №660/43/3/03-2020 всі документи щодо призначення ОСОБА_1 ОГД повернуті на адресу ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Харківській області без прийняття Національною поліцією України відповідного рішення про її призначення.

Враховуючи, що відповідного рішення про призначення і виплату позивачу ОГД жодним із названих вище органів не прийнято та відповідних коштів не виплачено, ОСОБА_1 такі дії та бездіяльність з боку всіх цих органів державної влади вважає протиправними, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідачів, Управління поліції охорони в Харківській області та Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що Порядком №850 від 21.10.2015 встановлено, що орган внутрішніх справ, в якому проходив службу працівник міліції зобов`язаний розглянути заяву особи з доданими до неї документами та направити відповідний висновок про виплату одноразової грошової допомоги до МВС України, а рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги цій особі приймає саме МВС України. Позивач звернувся з заявою про виплату йому ОГД на адресу УДСО, і оскільки на момент такого звернення процедуру ліквідації УДСО не було завершено, матеріали щодо призначення позивачу ОГД складалися і надсилалися на адресу МВС України безпосередньо ліквідаційною комісією УДСО. Отже, порядком №850 чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме Міністерство внутрішніх справ України, а виплата одноразової грошової допомоги здійснюється саме за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справи України.

Представник відповідача, Міністерства внутрішніх справ України, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що позивач проходив службу в Управлінні Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1146, яка набрала чинності 04.01.2019, були внесені зміни, зокрема, до підпункту 9 пункту 5 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877. Відповідно до підпункту 9 пункту 5 Положення, Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання. Отже, Урядом чітко визначено, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції. З огляду на викладене, покриття витрат на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 має здійснюватися поліцією охорони за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції.

Представник третьої особи, Національної поліції України, надав до суду пояснення, в якому зазначив, що в межах спірних правовідносин рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається МВС України за ініціативою того органу внутрішніх справ, в якому особа отримала захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Представник третьої особи, Департаменту поліції охорони, надав до суду пояснення, в яких вказав, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку, який діяв до набрання чинності Законом №580-VІІІ, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справи України.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що категорично не погоджується з доводами МВС України, оскільки внаслідок протиправної бездіяльності (дій) МВС України позивача протиправно позбавлено частини його власності у вигляді належних позивачу коштів з одноразової грошової допомоги, МВС України порушує права позивача як людини, які передбачені статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач посилаючись на практику Європейського суду також зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , старшина міліції, проходив службу на посаді міліціонера по охороні КФУ батальйону міліції Харківського відділу ДСО УДСО при ГУМВС України в Харківській області. Звільнений відповідно до наказу Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області від 07.12.2010 №190.

Актом огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.12.2019 позивачу встановлено третю групу інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ з 03.12.2019 та встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 50%, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №989700 та Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №013665.

20 грудня 2019 року позивач звернувся до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з заявою (рапортом) щодо виплати йому на підставі постанови КМУ від 23.10.2015 № 850 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

На вказану заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги листом від 25.02.2020 №48/9-5/Бр/л.к. Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області проінформувало позивача про те, що 28.12.2019 ліквідаційною комісією УДСО при ГУМВС України в Харківській області було складено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у зв`язку з установленням інвалідності ІІІ-ї групи в сумі 315300,00 грн і листом ліквідаційної комісії УДСО 02.01.2020 №№48/5-1/Брлк всі надані ним та інші необхідні для прийняття рішення про призначення і виплату йому ОГД на адресу МВС України для прийняття відповідного рішення.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 16.01.2020 №1580/15-2020 всі документи щодо призначення ОСОБА_1 ОГД повернуті на адресу УДСО при ГУМВС України в Харківській області без прийняття МВС України відповідного рішення про її призначення та з вказівкою про те, що прийняття рішень з питань призначення ОГД колишнім працівникам міліції охорони належить до компетенції Національної поліції України.

Листом ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 27.01.2020 №48/5-3/Брлк всі надані ОСОБА_1 та інші необхідні для прийняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 ОГД документи були направлені на адресу Національної поліції України для прийняття відповідного рішення.

Листом Департаменту поліції охорони від 18.02.2020 №660/43/3/03-2020 всі документи щодо призначення ОСОБА_1 ОГД повернуті на адресу ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Харківській області без прийняття Національною поліцією України відповідного рішення про її призначення.

Вважаючи дії Міністерство внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачами та третіми особами, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень Законів України "Про національну поліцію", "Про міліцію" в частині порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015 року (який набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Пунктом 2 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин справи суд доходить до висновку про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак, у даному випадку таке рішення відповідачем, Міністерством внутрішніх справ України, не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Надаючи оцінку діям Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, суд виходить з того, що у відповідності до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що відповідачем зроблено не було.

Повернення ж документів для подальшого надсилання за належністю до Національної поліції України не передбачено, а тому, повернення Міністерством внутрішніх справ України документів ОСОБА_1 без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 р. у справі №802/498/18-а, від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17 та від 10 жовтня 2018 року у справі № 733/1290/16-а.

Відтак, суд приходить до висновку, що у зв`язку з неприйняттям відповідачем, Міністерством внутрішніх справ України, після надходження документів позивача відповідного рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про нарахування чи відмову нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області без розгляду їх по суті та скасування рішення Міністерства внутрішніх справ України від 16.01.2020 № 1580/15-2020.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення, відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, по заяві ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення, відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, по заяві ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При цьому, враховуючи, що Міністерством внутрішніх справ України документи, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи були повернуті на адресу Управління державної служби охорони ГУМВС України в Харківській області, вимога зобов`язати Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк документи, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Стосовно вимог позивача визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.10.2015 № 850, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що судом встановлено, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах є зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення, відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, по заяві ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, а також встановлені приписами ч.1 ст. 5 КАС України шляхи захисту порушеного права, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання за позивачем права не є належним способом захисту, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України, в місячний строк, прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 03.12.2019, що становить 315300 грн 00 коп.; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України надіслати вказане рішення із зазначеними документами ОСОБА_1 та керівникові Управління поліції охорони в Харківській області, а також, у строк не пізніше двох місяців з дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України, виділити та перерахувати на рахунок Управління поліції охорони в Харківській області грошові кошти в сумі 315300 грн 00 коп. (триста п`ятнадцять тисяч триста гривень 00 копійок), необхідні для виплати грошової допомоги, для подальшого їх перерахування Управління поліції охорони в Харківській області на особистий рахунок ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, вищезазначені позовні вимоги на час розгляду даної справи є передчасними, оскільки обов`язок надсилання рішення, здійснення перерахунку, перерахування коштів на особистий банківський рахунок позивача, виникає лише за умови прийняття відповідного рішення МВС України.

Чинними приписами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено здійснювати захист не порушених прав та законних інтересів позивача на підставі правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

У зв`язку з викладеним, адміністративний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ ,01601, ), Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський шлях, буд. 20, м. Харків, 61052, ), Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (вул. Полтавський шлях, 20, Харків, 61012 ), треті особи - Департамент поліції охорони (вул. Малопідвальна, буд. 5, м. Київ 1, 01001, код 40109110), Національна поліція України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, код 40108578), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області без розгляду їх по суті та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 16.01.2020 № 1580/15- 2020.

Зобов`язати Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (вул. Полтавський шлях, 20, Харків, 61012 ) повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ ,01601, ) у 15- денний строк документи, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ- ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 03.12.2019, що становить 315300 грн 00 коп.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ ,01601, ) повторно розглянути та прийняти рішення, відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, по заяві ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності від 20.12.2019.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ ,01601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 17 липня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов