Справа № 640/13345/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФ в м. Києві щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки від 29.05.2019 року №1-24.2.2/2913/19, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, починаючи з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% від грошового забезпечення для обчислення пенсії, яка становить 21 761,60 грн., на підставі довідки від 29.05.2019 року №1-24.2.2/2913/19, наданої Державним підприємство обслуговування повітряного руху України, без обмеження максимального розміру пенсії, та стягнення заборгованості з ГУ ПФ в м. Києві згідно проведеного перерахунку на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Кабінетом Міністрів України було делеговано, зокрема, Державному підприємству обслуговування повітряного руху України право визначати розмір посадових окладів військовослужбовців, відрядженим до підприємства, то видана останнім на підставі внутрішніх актів довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 є підставою для перерахунку пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру такого грошового забезпечення. Окремо суд підкреслив, що із набранням законної сили рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано неконституційними положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які встановлювали обмеження максимального розміру пенсії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено на підставі довідки Київського міського військового комісаріату з 01.01.2018 року за правилами постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, а тому, оскільки накази Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо посадових окладів військовослужбовців не є нормативними актами у розумінні чинного законодавства, то видані на їх підставі довідки не можуть бути основою для перерахунку пенсії. Крім того, наголошує, що право Позивача в частині виплати йому пенсії без обмеження максимального розміру Відповідачем не було порушене, оскільки перерахунок згідно довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України не проводився.

Після усунення визначених в ухвалі від 14.04.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні у повному обсязі, наголошуючи на обґрунтованості та правильності висновків суду першої інстанції, які засновані на вірному застосуванні норм матеріального права та практики Верховного Суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 року № 600 був відряджений із залишенням на військовій службі до Державного підприємства обслуговування повітряного руху (далі Украерорух; а.с. 14-15).

Наказом Міністерства оборони України від 03.02.2014 року №26 майора ОСОБА_1 , старшого штурмана (старшого диспетчера з руху літаків) регіонального структурного підрозділу «Київцентраеро» було звільнено з військової служби у запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «б» (за станом здоров`я) (а.с. 16).

Крім того, наказом Украероруху від 21.02.2014 року №91/о, прийнятого на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 03.02.2014 року №26, ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого штурмана (старшого диспетчера з руху літаків) регіонального структурного підрозділу «Київцентраеро» з 21.02.2014 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 13.07.2018 №412 «Про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям Збройних Сил України, відрядженим до Украероруху», з 18.07.2018 року змінено розмір грошового забезпечення для відряджених військовослужбовців.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 . Украерорухом 29.05.2019 року видана довідка №1-24.2.2/2913/19 про розмір грошового забезпечення (а.с. 21). Згідно вказаної довідки розмір грошового забезпечення за нормами, чинними у період з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року за прирівняною посадою старший штурман (старший диспетчер з руху літаків) регіонального структурного підрозділу становив: посадовий оклад (ПО) 15 745,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням (ОВЗ) майор 1 340,00 грн., надбавка за вислугу років у розмірі 50 відсотків (від ПО+ОВЗ) 8 542,50 грн., надбавка за роботу з відомостями, які становлять державну таємницю у розмірі 10 відсотків від ПО 1 574,50 грн. Усього 27 202,00 грн.

Позивач 07.06.2019 року звернувся до Відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати йому пенсії за минулий період, на підставі даних про розмір грошового забезпечення за період з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року, зазначених у довідці Украероруху від 29.05.2019 року №1-24.2.2/2913/19, виходячи з розрахунку 80% від грошового забезпечення для обчислення пенсії, без обмеження її максимального розміру (а.с. 12).

Листом від 20.06.2019 року №134668/03 ГУ ПФ в м. Києві з посиланням на положення ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, зазначив, що оскільки будь-яких повідомлень від Міністерства соціальної політики про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, до ГУ ПФ в м. Києві не надходило, то підстави для її перерахунку ОСОБА_1 відсутні (а.с. 20).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також ряду підзаконних актів, рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 та практики Верховного Суду у даній категорії справ, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що довідка Украероруху є безумовною підставою для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яка, у свою чергу, повинна виплачуватися без обмеження максимальним розміром.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

За правилами ч. 4 ст. 63 Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 року № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 р. N -п «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

У свою чергу, відповідно до п. 1 постанови Уряду України від 07.02.2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних закладах освіти, затверджується Президентом України.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, Позивач, будучи відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання службових обов`язків із залишенням на військовій службі, отримував грошове забезпечення, виходячи з окладу за посадою, займаною в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху, окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до п. 80 розд. IX Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053/2001, пенсійне забезпечення звільнених у запас або у відставку відряджених військовослужбовців здійснюється на загальних підставах, передбачених законодавством для військовослужбовців.

Судовою колегією враховується, що згідно листа Міністерства соціальної політики України від 12.07.2010 року № 7408/0/14-10/039 керівник Державного підприємства Украерорух, згідно ст. 14 та 15 Закону України «Про оплату праці» та Положення про Об`єднану цивільно-військову системи організації повітряного руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 року № 1281, самостійно встановлює оклади за посадами штатних працівників.

01.03.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.07.2017 року № 704, підпунктом 1 пункту 5 якої керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1-11 за аналогічними посадами.

Викладене свідчить, що Уряд України делегував керівникам державних органів своє право визначати розміри посадових окладів, тому, всупереч доводів Апелянта, наказ Украероруху від 13.07.2018 року №412 «Про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям Збройних Сил України, відрядженим до Украероруху», є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону, оскільки збільшує розмір грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.

До того ж суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що абзацом 9 пункту 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі Порядок №45) встановлено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами.

При цьому, згідно абз. 11 п. 3 Порядку №45 зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Абзацом 1 пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 цього Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Водночас, згідно п. 23 вказаного Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону.

Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України або органом, якому делеговані відповідні повноваження, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган Пенсійного фонду України, так і відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 року у справі № 21-484а13, у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 року у справі № 686/15836/16-а та від 27.02.2019 року у справі №753/23503/16.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що довідка від 29.05.2019 року №1-24.2.2/2913/19 «Про розмір грошового забезпечення», видана Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, є достатньою підставою для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , призначеної згідно Закону.

Наведений висновок щодо правової природи актів Украероруху в якості підстав для перерахунку пенсії відряджених до нього військовослужбовців неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.01.2019 року у справі № 638/6363/17, від 19.02.2019 року у справі № 638/12144/16-а, від 15.04.2019 року у справі № 522/16973/17, від 10.10.2019 року у справі № 522/22798/17.

Надаючи оцінку позиції суду першої інстанції про неможливість обмеження пенсії ОСОБА_1 як військовослужбовця максимальним розміром, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 наведені положення Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, приписи ч. 7 ст. 43 Закону щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 20.12.2016 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262 відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими. Викладене означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774 до частини 7 статті 43 Закону, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином з урахуванням наведених правових норм, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що пенсія Позивача не підлягає обмеженню максимальним розміром, що узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2018 року у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 року у справі № 522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17 та від 10.10.2019 року у справі № 522/22798/17.

При цьому посилання Апелянта на те, що право Позивача на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром на момент вирішення даного спору не порушені, а задоволення позовних вимог в указаній частині є передчасним, оскільки перерахунку останньої згідно довідки Украероруху від 29.05.2019 року №1-24.2.2/2913/19 не проведено, судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром було порушено ОСОБА_1 у поданій до ГУ ПФ в м. Києві заяві про перерахунок від 07.06.2019 року, по-друге, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано « 15» липня 2020 року.