Справа № 300/493/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/493/20 пров. № А/857/6060/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Івано-Франківського обласного військового комісаріату на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін судом під головуванням судді Остап`юк С.В.) у справі № 300/493/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату Івано-Франківської області, Івано-Франківського обласного військового комісаріату про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, суд-

В С Т А Н О В И В:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

02.03.2020 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату Івано-Франківської області, Івано-Франківського обласного військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 до 21.06.2019 та надати довідку з помісячним розрахунком індексації за вказаний період.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року.

Зобов`язано Івано-Франківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року.

Зобов`язано Івано-Франківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 19.03.2017 до 21.06.2019.

В задоволенні позову до Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату Івано-Франківської області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач та Івано-Франківський обласний військовий комісаріат звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати вказане рішення та прийняти нове судове рішення. Позивач просить прийняти рішення про повне задоволення позову. Відповідач просить прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційних вимог, позивач зазначає, що відповідачем протиправно, в порушення вимог Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, при виключенні із списків військової частини з позивачем не здійснено повного розрахунку, зокрема не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 до 21.06.2019року. Окрім того зазначає, що суд при прийнятті рішення не врахував, що обласні військові комісаріати є юридичними особами, мають самостійний баланс та реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Всі інші військові комісаріати є відокремленими підрозділами відповідних обласних військових комісаріатів. За наведених обставин належне та своєчасне виконання судового рішення є можливим за спільною участі Івано-Франківського обласного військового комісаріату та Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату Івано-Франківської області. Також вказує, що позивач не отримував відзиву відповідачів на позовну заяву та документів, що додавались до нього, які є грубим процесуальним порушенням. Відтак, позивач був позбавлений можливості надати суду аргументовані заперечення відносно долучених доказів та відзиву.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги Івано-Франківський обласний військовий комісаріат вказує, що нарахування індексації грошового забезпечення не здійснювалося, то підстав для надання колишнім військовослужбовцям довідок із сумами нарахованої індексації грошового забезпечення за 2015 2019 роки немає. З 01.01.2016 грошове забезпечення військовослужбовцям було збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання. Протягом 2015 2018 років за фондом грошового забезпечення Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату Івано-Франківської області як структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено. Індексація за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 не нараховувалася і не виплачувалася. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з базового місяці березня 2018 року. Окрім того вказав, що для виплати індексації за період з січня 2016 року до лютого 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було, фінансування на виплату індексації не здійснювалося.

Сторони відзивів на апеляційні скарги не подали.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по строковій службі) за № 51 від 19.03.2014, ОСОБА_1 , призваного Коломийським об`єднаним міським військовим комісаріатом Івано-Франківської області 19.03.2019, прийнято на військову службу (а. с. 16).

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за № 154 (по особовому складу) від 24.05.2019 позивача звільнено з військової служби у запас. З 21.06.2019, наказом військового комісара Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату (по стройовій частині) за № 76, позивача виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення (а. с. 9).

07.11.2019 позивач звернувся до Івано-Франківського обласного військового комісаріату із зверненням про: надання йому довідки щодо сум нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у період з 01.01.2015 до 21.06.2019, із зазначенням базового місяця (місяць підвищення) та фіксовану суму; виплати індексації грошового забезпечення у випадку невиплати такої індексації; видачу довідки щодо суми фактично нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, інших виплат з помісячним розрахунком та визначенням посадового окладу за період з 01.01.2015 до 21.06.2019.

У відповіді на звернення позивача зазначено, що якщо нарахування індексації грошового забезпечення не здійснювалося, то підстав для надання колишнім військовослужбовцям довідок із сумами нарахованої індексації грошового забезпечення за 2016 2018 роки немає. З 01.01.2016 грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України було значно збільшено за рахунок збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання. Протягом 2016 2018 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженого вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено. Індексація за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 не нараховувалася і не виплачувалась. Останній базовий місяць березень 2018 року. Індексація за грудень 2015 року виплачена по базовому місяцю січень 2014 рік 1 027, 99 гривень.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 11/225 від 19.03.2020 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за: серпень грудень 2014 року, базовий місяць березень 2014 року; за 2015 рік, базовий місяць січень 2015 року; грудень 2018 року, базовий місяць березень 2018 року; січень червень 2019 року.

Згідно офіційно опублікованого, Державною службою статистики України, індексу споживчих цін у 2014 2019 роках, величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка: в квітні, травні 2014 року; в січні квітні 2015 року; в березні 2016 року. В інші періоди величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації в розмірі 103 відсотка

Відтак, предметом розгляду даної адміністративної справи є визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 до 21.06.2019 та надати довідку з помісячним розрахунком індексації за вказаний період.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення про часткове задоволення позову виходив з положень статті 2 та 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відповідно до яких індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

При цьому судом встановлено, що позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за: серпень грудень 2014 року, базовий місяць березень 2014 року; за 2015 рік, базовий місяць січень 2015 року; грудень 2018 року, базовий місяць березень 2018 року; січеньчервень 2019 року, що підтверджується довідкою Івано-Франківського обласного військового комісаріату за № 11/225 від 19.03.2020.

Судом також враховано, що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка, в квітні, травні 2014 року; в січні квітні 2015 року; в березні 2016 року. В інші періоди величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

Таким чином, суд, враховуючи встановлені обставини та вказані норми права, встановив, що позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року, тобто за періоди у яких величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

При цьому, суд зазначив, що відсутність коштів на індексацію грошового забезпечення жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу, і не можуть позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2011-XII).

Так, частинами першою-четвертою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом другим частини третьої статті 9 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі Закон № 1282-ХІІ).

Зокрема, статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.2016року- 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Водночас, положеннями статті 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 року 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Разом з тим, пунктом 2 Порядку № 1078 закріплено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Крім того, положеннями пункту 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Тобто, наявні підстави вважати, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Суд наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Так, положеннями Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. Тобто, мова йде про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Згідно офіційно опублікованого, Державною службою статистики України http://www.ukrstat.gov.ua/, індексу споживчих цін:

у період 2014 31.12.2015 величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка у період: березень-червень 2014року; вересень-грудень 2014року; січень травень 2015року; вересень та листопад 2015року;

у період з 2016 по червень 2019 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка у період: квітень 2016 року.

В інші періоди величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

З наданої суду довідки 11/225 від 19.03.2020 року слідує, що позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення:

за 2014 рік: за серпень грудень 2014 року (базовий місяць березень 2014 року);

за 2015 рік: з січня по грудень 2015року (базовий місяць січень 2015 року);

за 2018 рік: грудень 2018 року (базовий місяць березень 2018 року);

за 2019рік: січень червень 2019 року.

З наведено слідує, що за період березень-червень 2014року та квітень 2016 року у яких величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації відповідачами не забезпечено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Таким чином, суд, враховуючи встановлені обставини та вказані норми права, встановив, що позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення березень-червень 2014року та квітень 2016 року , тобто за періоди у яких величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі відповідно 101 відсотка до 01.01.2016року та 103 відсотка з 01.01.2016року.

Із змісту доводів відповідачів слідує, що індексація грошового забезпечення в місяцях перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, який установлювався в розмірі 101 відсотка за березень-червень 2014року та в розмірі 103 відсотка в квітні 2016 індексація не проводилася у зв`язку із відсутністю відповідних видатків на проведення індексації грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів відповідача про відсутність коштів для виплати індексації грошового забезпечення, як належного доказу неможливості здійснення вказаних виплат.

Також колегією суддів встановлено, що відповідачами не надано суду доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансуються відповідачі, кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Обґрунтованим, на переконання колегії суддів є посилання суду апеляційної інстанції на положення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Пунктом 23 рішення у вказаній справі Європейського суду з прав людини вказано, що Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Ураховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції уважає підставними доводи суду першої інстанції щодо необхідності покладення обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби в місяцях перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, саме на Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, як юридичну особу яка має самостійний баланс та відповідні бюджетні фінансування і реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Відповідно до Постанови КМ України № 389 від 03.06.2013року всі інші військові комісаріати в тому числі Коломийський об`єднаний міський військовий комісаріату Івано-Франківської області є лише відокремленими підрозділами відповідних обласних військових комісаріатів. За наведених обставин належне та своєчасне виконання судового рішення є можливим виключно за участі юридичної особи яка має самостійний баланс та відповідні бюджетні фінансування і реєстраційні рахунки в органах Казначействадо складу якої віднесено вказаний відокремлений підрозділ.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги позивача відносно того, що йому не було вручена копії відзивів на позовну заяву да документів доданих до них, то колегія суддів вказані доводи відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази поштового направлення позивачу копій відзиву на позовну заяву з додатками (а.с. 31), які покладені в основу оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини стосовно невірного визначення судом першої інстанції періодів у яких величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації та за які нарахування та виплату індексації позивачу не проведено, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності Івано-Франківського обласного військового комісаріату у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року та зобов`язання Івано-Франківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати позивачу довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 19.03.2017 до 21.06.2019 року з огляду на обставини щодо не надання Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом позивачу довідки на його звернення від 07.11.2019.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Івано-Франківського обласного військового комісаріату задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі № 300/493/20 скасувати в частині:

визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року;

та зобов`язання Івано-Франківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за квітень, травень 2014 року та за квітень 2016 року.

Ухвалити у вказаній частині постанову, якою:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення березень-червень 2014 року та квітень 2016 року;

- зобов`язати Івано-Франківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за березень-червень 2014року та квітень 2016 року.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 16.07.2020.