Справа № 640/14681/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року, суддя Кармазін О.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_2, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними рішення, наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_2 та до Архітектурно-будівельної інспекції України про визнання рішення начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_2, викладене у п. 7 пропозиції щодо преміювання Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за лютий 2019 року - протиправним; скасування наказу про «Преміювання працівників Держархбудінспекції» за лютий 2019 року від 25.02.2019 року № 2-П, в частині преміювання завідувача сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_1 ; зобов`язання Державну архітектурно-будівельну інспекцію України здійснити перерахунок заробітної плати завідувачу сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_1 за лютий 2019 року з урахуванням премії у розмірі 10%.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що у новопризначеного керівника ОСОБА_2 , виникли до нього неприязні відносини у зв`язку з неодноразовою участю позивача у проведенні конкурсу на зайняття вакантної посади начальника управління, а тому, бажаючи звільнення позивача, ОСОБА_2 навмисно почала створювати дискомфортні умови праці, а саме: надавала доручення, виконання яких не входить до посадових обов`язків та необґрунтовано занижувала щомісячну премію, як складову частину заробітної плати. 05.06.2019 він звернувся до Голови ДАБІ України з заявою щодо надання копій витягу з наказу на преміювання за лютий 2019, відносно позивача. 17.09.2016 він отримав лист від 11.06.2019 з копією наказу про преміювання працівників Держархбудінспекції від 25.02.2019 № 2-П та копію пропозиції щодо преміювання Управління ДАБІ у Чернігівській області. Пунктом 3 наказу премійовано працівників територіальних органів - структурних підрозділів апарату ДАБІ за лютий 2019 згідно з пропозиціями та з урахуванням відпрацьованого часу. Відповідно до п. 7 додатку пропозиції начальником Управління ДАБІ в Чернігівській області ОСОБА_2 ОСОБА_1 , завідувачу сектору правової роботи Управління встановлена премія у розмірі 0%, що обґрунтовано лікарняними, тоді як згідно з пропозиціями про преміювання Управління ДАБІ за лютий 2019, розмір премії складав 10%. Перебування на лікарняному в жодному випадку не може впливати на преміювання робочого часу, а тому позивач вважає таке рішення керівника протиправним та просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

У прохальній частині апеляційної скарги позивач просить здійснювати розгляд справи за участі сторін.

Щодо заявленого клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді завідуючого сектору правової роботи Управління ДПБІ у Чернігівській області з 2017 року.

25.02.2019 року за № 2-П ДАБІ України прийнято наказ «Про преміювання працівників Держархбудінспекції» за лютий 2019.

Згідно із Пропозиціями щодо преміювання, які підписані першим заступником Голови Управління ДАБІ у Чернігівській області, начальником Управління та відповідальним працівником бухгалтерської служби, загальний розмір премії становив до 10%. Позивачу розмір премії визначений у розмірі 0 %, обґрунтування - «лікарняний».

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається, зокрема, премії (у разі встановлення).

Згідно з ч. 3 ст. 50 цього Закону до премій належать: за результатами щорічного оцінювання службової діяльності та місячна або квартальна відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи державного органу.

У відповідності до ч. 5 ст. 52 Закону України "Про державну службу" премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Відповідно до пункту 1.2 Положення про преміювання державних службовців Державної архітектурно-будівельної інспекції України, затвердженої наказом Держархбудінспекції від 15.08.2016 р. № 566 "Про затвердження Положень про преміювання" преміюваннядержавних службовців проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищенняїї ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності державних службовців за доручену роботу або поставлені завдання.

Згідно з пунктом 2.4 Положення, розмір місячної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи Держархбудінспекції.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 13.06.2016 року№ 646 затверджено Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів) (далі - Типове положення).

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Типового положення про преміювання розмір премії державного службовця встановлюється керівником державної служби в державному органі шляхом видання відповідною наказу (розпорядження).

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІ Типового положення, який кореспондується із пунктом 2.5 Положення, розмір місячної або квартальної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи державного органу з урахуванням таких критеріїв: 1) ініціативність у роботі; 2) якість виконання завдань, визначених положеннями про державний орган, самостійний структурний підрозділ, у якому працює державний службовець, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва відповідного державного органу та безпосереднього керівника державного службовця; 3) терміновість виконання завдань; 4) виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо) - далі Критерії.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Типового положення, керівники самостійних структурних підрозділів відповідного державного органу або особи, які їх заміщують, на основі розрахунків, наданих бухгалтерською службою, готують пропозиції щодо встановлення розміру місячної або квартальної премії кожному державному службовцю з урахуванням пропозицій безпосередніх керівників державних службовців.

Пунктом 3.2 Положення встановлено, що керівники структурних підрозділів Держархбудінспекції або особи, які їх заміщують, на основі доведених відділом обліку розрахункових операцій, бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності показників готують обґрунтоване подання щодо встановлення розміру місячної премії кожному державному службовцю з урахуванням пропозицій безпосередніх керівників державних службовців, відповідно до його внеску в результат роботи підрозділу.

Таким чином, преміювання є заходом заохочення працівника та залежить від виконання завдань під час виконання обов`язків державної служби, від його вкладу в загальний результат роботи, якості роботи та результатів, оцінка щодо чого здійснюється за сукупністю вищевикладених Критеріїв.

По суті премія надається за визначні та суттєві досягнення, а не лише за само по собі перебування на службі.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач протягом періоду з 01.02.2019 року по 27.02.2019 року знаходився на лікуванні та не здійснював виконання обов`язків державної служби, що підтверджується табелем обліку робочого часу та листками непрацездатності, а відтак, відповідно, позивач у вказаний період часу не працював та відсутні докази його досягнень по службі за 1 день роботи 28.02.2019, зокрема, відсутні і будь-які докази реалізації значних успіхів у роботі позивача за попередні періоди, які б дали свій результат у період роботи Управління у лютому 2019 року, зокрема, 28.02.2019.

Щодо неприязного відношення керівника до позивача, як на те посилається ОСОБА_1 , що останній не надав жодного доказу цього, як не надав доказів упередженого ставлення керівника до нього.

Та обставина, що в пропозиціях щодо преміювання біля призвіща ОСОБА_1 розмір премії зазначено 0%, обгрунтування «лікарняний», не свідчить про те, що премія позивачу не була нарахована за сам факт перебування ним на лікарняному.

З огляду на наведене правове регулювання, колегія суддів зазначає, що премія є складовою заробітної плати, зокрема державного службовця, але не є обов`язковою її частиною. Встановлення премії має на меті заохотити, стимулювати до продуктивної праці, винагородити працівників залежно від індивідуальних чи колективних результатів їхньої роботи. Тобто в такій площині премія є додатковим видом заробітної плати (винагородою) заохочувального характеру, тож не може розглядатися як неодмінна, беззастережна виплата, яку працівник може вимагати від керівництва органу/установи, в якій працює, щоб йому призначили і виплатили.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправності дій чи рішень начальника Управління ДАБІ у Чернігівській області у зв`язку з формування пропозицій щодо преміювання працівників Управління в частині рекомендації про преміювання позивача у розмірі 0%, оскільки відносно преміювання позивача вказаною особою вчинено дії, які відповідають наведеним вище вимогам законодавства та фактичним обставинам, пропозиції сформовані обґрунтовано та відповідно до обставин перебування позивача на лікуванні, та, відповідно, у суду відсутні підстави для висновку про протиправність спірного наказу ДАБІ України про преміювання, а тому правильно відмовив у задоволенні позовних вимог позивачу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.