Справа № 520/6026/2020
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р. № 520/6026/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби, третя особа - В. о. начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Любченко М.С. про поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 06.02.2020 №84-о "Про організаційні заходи"; визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці ДФС від 16.04.2020 №46-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити позивача на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп`янськ" та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16.04.2020 по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді; зобов`язати Слобожанську митницю Держмитслужби вирішити питання подовження ОСОБА_1 трудового договору з Слобожанською митницею Держмитслужби у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 15.05.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

09.06.2020 відповідач, Комісія з реорганізації Харківської митниці ДФС, надав до суду відзив на позов, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити. Зазначає, що дії відповідача є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства України.

09.06.2020 відповідач, Слобожанська митниця Держмитслужби, надав до суду відзив на позов, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити. Зазначив, що дії відповідача є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Державною фіскальною службою України 06.07.2020 подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що оскаржуваний позивачем наказ ДФС від 06.02.2020 №84-о "Про організаційні заходи" жодним чином не впливає на права та інтереси позивача.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на державній службі в митних органах України з 24.10.1994 по 16.04.2020.

Наказом Харківської митниці ДФС від 16.04.2020 №46-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача 16.04.2020 звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного посту "Куп`янськ", у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби", на підставі пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889- VIII, пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 року №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 858) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби, зокрема Слобожанську митницю Держмитслужби.

Відповідно до пункту 2 Постанови №858 реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби. Одночасно з цим, Харківську та Сумську митниці ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби.

Згідно з наказом Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 №30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» розпочато реорганізацію митниць ДФС відповідно до пункту 2 Постанови №858.

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 (далі - Порядок №1074), у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

07.11.2019 Слобожанську митницю Держмитслужби внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

28.11.2019 проведено державну реєстрацію рішення про припинення Харківської митниці ДФС.

29.11.2019 проведено державну реєстрацію рішення про припинення Сумської митниці ДФС.

На підставі листа ДФС від 12.03.2020 №681/7/99-99-04-17 «Про попередження щодо наступного вивільнення» у зв`язку з реорганізацією митниць ДФС розпочата процедура попереджень працівників митниць.

Протокольним рішенням наради керівного складу Державної митної служби України від 26.11.2019 було зобов`язано виконуючих обов`язків керівників митниць Держмитслужби забезпечити переведення 30 відсотків особового складу митниць ДФС до митниць Держмитслужби. Першочергово Слобожанська митниця Держмитслужби виконала доручення керівництва Держмитслужби, надане Протокольним рішенням.

Заповнення наявних вакантних посад у Слобожанській митниці Держмитслужби здійснювалось у порядку та в строки, встановлені законодавством, що регулює порядок проходження служби в митних органах.

16.03.2020, на виконання вимог Постанови №858 позивача, у відповідності до статті 49-2 КЗПП України було попереджено про наступне вивільнення (16.04.2020) на підставі пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 частини 1 статті 40 КЗПП України.

Як зазначив відповідач, від ознайомлення з повідомленням про наступне вивільнення ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом про відмову від ознайомлення.

Одночасно з цим, 17.03.2020 поштовим відправленням позивачу було направлено повідомлення про наступне вивільнення.

Наказом Харківської митниці ДФС від 16.04.2020 №46-о звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення «Сортувальний» митного поста «Куп`янська» Харківської митниці ДФС у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС, на підставі пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону країни «Про державну службу», пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 (далі - Положення №236) Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно з пунктом 15 Положення ДФС є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Згідно з оскаржуваним наказом установлено: 1) розпочати організаційні заходи щодо процедури попередження працівників Державної фіскальної служби України про наступне вивільнення із займаних посад, у зв`язку з реорганізацією Державної фіскальної служби України; 2) керівників структурних підрозділів ДФС або особам, які виконують їх обов`язки, зобов`язано ознайомити підлеглих працівників із зазначеним наказом особисто під підпис.

Суд зазначає, що вказаний наказ стосується процедури попередження про наступне вивільнення працівників Державної фіскальної служби України (тобто тих відносно яких Голова служби є суб`єктом призначення), а його доручення надані керівникам структурних підрозділів ДФС а не головам комісії з реорганізації територіальних органів ДФС.

Одночасно з цим, позивач являється працівником Харківської митниці ДФС, а не Державної фіскальної служби України.

Таким чином, ОСОБА_1 не входить до кола осіб, на яких поширюється дія вказаного наказу.

Отже, оскаржуваний наказ ДФС від 06.02.2020 №84-о «Про організаційні заходи» жодним чином не вплинув на права та інтереси позивача.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Харківської митниці ДФС від 16.04.2020 №46-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення позивача на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп`янськ" та виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з частиною 3 вказаної статті Митного кодексу України правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства.

Виходячи з положень частин 2-3 статті 5 Закону України «Про державну службу» визначають, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом.

Згідно з частинами 1-2 статті 21 Закону України «Про державну службу» вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим законом.

Зокрема, частиною 5 статті 22 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Умови переведення державних службовців на іншу посаду без обов`язкового проведення конкурсу визначені статтею 41 Закону України «Про державну службу», зокрема відповідно до положень частини 1 вказаної статті державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є у тому числі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є у тому числі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно з частиною 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Одночасно з цим, частиною 6 статті 49-2 КЗпП України визначено, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено процедури пропонування державним службовцям, які працюють у органі, що реорганізується, посад державної служби у новоутвореному органі, коли суб`єктом призначення є не одна й та сама особа.

Виходячи з положень частини 5 статті 22 Закону України «Про державну службу» випливає, що таке призначення може відбуватися лише шляхом переведення, порядок якого визначений статтею 41 вказаного Закону. При цьому, слід взяти до уваги, що таке рішення, виходячи з положень статті 41 Закону України «Про державну службу» є не обов`язковим для керівника державної служби в органі державної влади.

Про обізнаність позивача з вказаними положеннями законодавства свідчать його заяви, адресовані керівникові Слобожанської митниці Держмитслужби щодо вирішення питання про його працевлаштування.

Так, до Харківської митниці ДФС не надходило рішення керівника Слобожанської митниці Держмитслужби про можливість призначення позивача, ОСОБА_1 , на посаду у Слобожанській митниці Держмитслужби шляхом переведення.

Крім того, голова комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС не являється суб`єктом призначення працівників у Слобожанській митниці Держмитслужби.

Таким чином, виходячи з аналізу положень ст.ст. 21, 22, 41, 87 Закону України «Про державну службу» вбачається, що при реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби в новоствореному органі, а не обов`язком.

Аналогічну позицію також висловлювало Національне агентство з питань державної служби у листі від 20.02.2020 № 86р/з.

Суд зазначає, що під час прийняття рішень про працевлаштування приймались до уваги положення статей 179, 184, 186-1 КЗпП України щодо працевлаштування соціально-захищених категорій осіб, відповідно до інформації про них, наявної у Слобожанської митниці Держмитслужби.

Інформація стосовно наявності у ОСОБА_1 гарантій заборони звільнення, передбачених КЗпП України, до Слобожанської митниці Держмитслужби не надходила.

Дійсно, позивачем подавалися до митниці заяви про переведення його на посади в Слобожанській митниці Держмитслужби, та дані заяви були розглянуті у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» та надані відповіді.

Так, повноваження голови комісії з реорганізації визначені в Порядку №1074.

Згідно з підпунктом 4 пункту 21 Порядку №1074 Голова комісії забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи.

Натомість, виходячи з Положення про Слобожанську митницю Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби №18 від 23.10.2019 повноваження щодо призначення на посади та звільнення з посад у Слобожанській митниці Держмитслужби належать начальнику Слобожанської митниці Держмитслужби.

При цьому, про обізнаність позивача з вказаними положеннями законодавства свідчать його заяви, адресовані керівникові Слобожанської митниці Держмитслужби щодо вирішення питання про його працевлаштування, про які йде мова у його позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що виходячи із змісту плану заходів з реорганізації Харківської митниці ДФС та опублікованого рішення про припинення юридичної особи, датою припинення діяльності Харківської митниці ДФС є 29.02.2020 і саме до цієї дати необхідно працевлаштувати працівників цієї митниці. Одночасно з цим, позивач зазначає, що в порушення встановленого пунктом 4 наказу Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 № 30-рг "Про реорганізацію митниць ДФС" тримісячного строку проведення реорганізації митниць, йому не було запропоновано вакантні посади у новоствореній Слобожанській митниці Держмитслужби.

Суд зазначає, що такі доводи позивача не спростовують правомірності оскаржуваного наказу Харківської митниці ДФС виходячи з наступного.

Виходячи з Положення про Харківську митницю ДФС, затвердженого наказом ДФС від 27.08.2014 №79 Харківська митниця ДФС є територіальним органом ДФС.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію їх припинення.

Одночасно з цим, частиною 9 статті 5 вказаного Закону визначено, що порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Статтею 105 Цивільного кодексу України визначено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією територіальних органів центральних органів виконавчої влади визначений Порядок №1074.

Суд зазначає, що чинне законодавство не встановлює граничних строків припинення юридичної особи.

Так, пунктом 4 наказу ДФС від 25.11.2019 №30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» визначено строк проведення реорганізації митниць ДФС три місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Наказом ДФС від 24.03.2020 №14-рг внесено зміни до пункту 4 наказу від 25.11.2019 №30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» змінивши слова «три місяці» на «шість місяців». Наказом ДФС від 27.05.2020 №28-рг вказаний термін змінено на 9 місяців.

Одночасно з цим, визначення ДФС строків припинення її територіальних органів та складання такими територіальними органами планів заходів з реорганізації є виключною компетенцією вказаних органів та є складовою права на управління діяльністю установи. При цьому, вказані документи жодним чином не вплинули на права позивача, та не поклали на нього нових обов`язків, а отже не є рішеннями яким вирішено питання щодо прав, обов`язків позивача, його законного інтересу або зобов`язуючими до вчинення будь-яких дій.

Також суд зазначає, що пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не підлягає застосуванню, оскільки на час прийняття Верховним Судом України вказаної постанови Закон України від 10.12.2019 №889-VІІІ «Про державну службу» не існував.

З огляду на те, що відповідачами доказано правомірності спірних рішень, а, позивачем не доведена їх протиправність, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" установлено з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на всій території України карантин.

Суд зазначає, що відповідно ч. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297, ч. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ), Комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ), Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ), третя особа - В. о. начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Любченко М.С. (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) про поновлення на посаді - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду із врахуванням приписів Закону України №540-IX від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов