Справа № 360/1040/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1040/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

представника позивача - Гевка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Мельніченко Алли Сергіївни в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Мельніченко Алли Сергіївни в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління Держпраці у Луганській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці в Луганській області), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.02.2020 у м. Лисичанськ інспектор праці ОСОБА_2 , нібито у присутності позивача, склала Акт про неможливість інспекційного відвідування № 4569/34/НД, якому зазначено, що позивач створив перешкоди у проведенні інспекційного відвідування. У той же день відповідачем, на підставі ззаначеного акту, прийнято постанову № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 75568,00 грн.

Позивач вважає, що у відповідача не було жодних підстав для прийняття постанови про накладення штрафу, вона є протиправною і підлягає скасуванню з таких підстав.

Однією з перешкод, нібито створених позивачем під час проведення інспекційного відвідування, було ненадання копій документів на вимогу відповідача № 4569/34/НД від 07.02.2020, проте варто зауважити, що місце провадження господарської діяльності позивача знаходиться за адресою: Полтавський шлях, буд. 155, м. Харків, Харківська область, 61064, проте перевірка була призначена за зареєстрованим місцем проживання позивача, а тому відповідач направив Вимогу про надання документів за адресою місця реєстрації позивача. Оскільки вимога про надання документів є складовою частиною державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, то її потрібно було надіслати за місцем провадження господарської діяльності позивача, а не за місцем його проживання. Таким чином, ненадання позивачем відповіді на вимогу, направлену не за місцем здійснення господарської діяльності, не створює перешкод у здійсненні інспекційного відвідування відповідачем.

Також зазначено однією з перешкод те, що позивач був відсутній за місцем його проживання. Так 20.02.2020 відповідач нібито здійснив спробу проведення інспекційного відвідування за місцем проживання позивача. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону №877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання. Позивач має зареєстроване місце здійснення господарської діяльності, яке відрізняється від місця його проживання. Тому спроба відповідача провести інспекційне відвідування за місцем проживання позивача є протиправною.

Окрім того, в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування від 20.02.2020 відповідач зазначив, що цей акт складений у присутності позивача, що вказує на його присутність під час здійснення інспекційного відвідування. Однак, зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки позивач не був присутній під час складення зазначеного акта. Більше того, навіть поштові відправлення, які надсилав відповідач за адресою реєстрації місця проживання позивача, отримував не позивач, а його родичі, у зв`язку з чим, позивачу не відразу стало відомо про накладення на нього штрафу, що також є неправомірним.

Крім того, відповідач листом від 20.02.2020 не направив позивачу направлення на проведення інспекційного відвідування, а отже порушив вимоги п. 8 Порядку № 823 при складанні акта.

Також, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № 4569/34/НД від 20.02.2020, на підставі якого прийнята постанова про накладення штрафу, має суттєві недоліки та складений з порушенням вимог щодо його форми, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, оскільки акт складено не за місцем проведення інспекційного відвідування, позивач не був присутнім при складенні акта, а також в акті не зазначені особи, що можуть підтвердити факт перешкоджання інспекційному відвідуванню.

Оскільки акт про неможливість проведення інспекційного відвідування складений з порушенням вимог, встановлених до акта про неможливість проведення інспекційного відвідування, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, він є протиправним, а протиправність акта про неможливість проведення інспекційного відвідування тягне за собою визнання протиправною постанови про накладення штрафу.

Крім того, у постанові про накладення штрафу зазначена неправильна адреса місця проживання позивача. Таким чином, постанова про накладення штрафу містить недостовірну інформацію.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати постанову про накладення на нього штрафу протиправною та скасувати її.

Ухвалою суду від 11.03.2020 забезпечено позов та зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Луганській області області від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС про накладання штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 75568,00 грн (а.с.38,39).

Ухвалою суду від 13.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.42,43).

02.04.2020 відкладено судовий розгляд (а.с.62).

Ухвалами суду від 28.04.2020 та від 30.04.2020 відмовлено представнику позивача в участі у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.81, 85-86).

Ухвалою суду від 05.05.2020 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.94,95).

Ухвалою суду від 25.05.2020 відмовлено представнику позивача в участі у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.103).

Ухвалою суду від 04.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.107).

Ухвалою суду від 01.07.2020 призначено розгляд справи за участю представника позивача в режимі відеоконференції (а.с.124).

01.04.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позов від 30.03.2020 № 01-15/901 (а.с.51-53), в якому зазначено, що управління заперечує проти заявлених вимог з таких підстав.

Відповідно до підпункту 1, 3 пункту 5 Порядку № 823, за зверненням ОСОБА_3 про порушення стосовно неї законодавства про працю від 26.12.2019, управлінням винесено наказ від 07.02.2020 № 62 «Про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » у період з 07 по 20 лютого 2020 року.

Під час інспекційного відвідування посадовими особами відповідача планувалося перевірити додержання позивачем законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (-ів) до роботи без оформлення трудового договору. Одночасно відповідачем було винесено направления на проведення інспекційного відвідування від 07.02.2020 № 01 - 17/89.

Відповідач зазначає, що адреса, яка зазначена у наказі та направленні, а саме: АДРЕСА_3, співпадає з адресою, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), згідно з пошуком у ЄДР будь-якої іншої адреси не назначено. А тому, під час виготовлення наказу та направлення управлінням вірно зазначено адресу ФОП Цілувальник та дотримано вимоги законодавства.

На виконання вказаного наказу 07.02.2020 інспектор праці управління здійснив спробу проведення інспекційного відвідування позивача за адресою, зазначеною в наказі. Цього ж дня інспектором праці складено вимогу про надання документів від 07.02.2020 № ЛГ4569/34/ПД, якою зобов`язано позивача надати управлінню відповідні документи у строк до 14.02.2020. За цих обставин посадові особи діяли у повній відповідності до вимог чинного законодавства, вказаний документ направлено рекомендованим листом з описом вкладеного, трек номер 294 та відповідно до відстеження поштових відправлень на офіційному сайті Укрпошти: 07.02.2020 - відправлення прийняте; 10.02.2020 - відправлення вручено: особисто. Тобто, 10.02.2020 позивач був повідомлений про необхідність надання відповідних документів, а тому він мав можливість виконати вимогу та надати відповідні документи своєчасно.

20.02.2020 інспектор праці управління здійснив ще одну спробу проведення інспекційного відвідування, яка завершилася складанням Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД, у зв`язку з наступним: ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. Таким чином, внаслідок зазначених дій позивача посадовій особі відповідача були створені перешкоди у проведенні інспекційного відвідування - що свідчило про наявність у діях позивача правопорушення, передбаченого ст.265 КЗпП України. 20.02.2020 вказаний документ направлено рекомендованим листом з описом вкладеного, трек номер 453 та згідно з відстеженням поштових відправлень на офіційному сайті Укрпошти встановлено наступні факти: 20.02.2020 - відправлення прийняте; 24.02.2020 - відправлення вручено: члену сім`ї.

Керуючись статтею 259 КЗпП України, Порядком № 509, та на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю, посадовою особою відповідача була винесена Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС від 20.02.2020, якою на позивача був накладений штраф у розмірі 75568,00 грн. 20.02.2020 вказаний документ направлено рекомендованим листом з описом вкладеного, трек номер 453.

Таким чином, посадовими особами управління неухильно дотримано норми матеріального та процесуального права під час підготовки до інспекційного відвідування, спроб його проведення та прийняття рішення про накладення штрафу. Всі дії та рішення посадових осіб управління відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

21.04.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.67,68), в якій зазначено, що позивач не погоджується із запереченнями відповідача та вважає, що позов потрібно задовольнити у повному обсязі, оскільки відповідач жодним чином не заперечує та не спростовує аргументи позивача, зазначені в позові.

Крім того, відповідач зазначає, що 07.02.2020 здійснив спробу інспекційного відвідування за адресою місця проживання позивача, однак це не відповідає дійсності, оскільки 07.02.2020 т.в.о. начальника управління видав наказ у місті Лисичанськ та виписав направлення про проведення інспекційного відвідування за місцем проживання позивача. У той же день інспектор ОСОБА_2. нібито здійснила спробу проведення інспекційного відвідування позивача за його місцем проживання у селі Воєводське, яке знаходиться за 163 км від міста Лисичанськ, дорога до цього села з м. Лисичанськ за даними Google maps займає мінімум 3,5 години їзди на автомобілі в одну сторону, а потім інспектор нібито склала у с. Воєводське вимогу про надання документів, чомусь повернулась у місто Лисичанськ (+3,5 год) та відправила вимогу поштою о 15 годині і 07. Таким чином, інспектор ОСОБА_2. фізично не.могла з 09 години ранку до 15 години 07 хвилини отримати наказ та направлення про проведення інспекційного відвідування, проїхати шлях до місця проживання позивача і назад (7 годин на автомобілі), скласти вимогу про надання документів та відправити її поштою. Таким чином, відповідач не проводив інспекційного відвідування за місцем проживання позивача 07.02.2020 та навмисно вводить суд в оману.

Також, підставою для проведення інспекційного відвідування стало звернення ОСОБА_4 від 19.12.2019 про те, що вона нібито була неофіційно працевлаштована менеджером з продажу інтернет-магазину ««Vеlotoріа»», власником якого нібито є позивач. При цьому посилання на адресу веб-сайту відсутнє, а пошук вказаного інтернетмагазину в інтернеті не дає результатів. Більше того, позивач не має КВЕДів, пов`язаних з діяльністю інтернет-магазинів, та не знайомий з вказаною особою.

Крім того, відомості про отримання позивачем листа 10.02.2020 особисто не відповідають дійсності, оскільки 10.02.2020 позивач знаходився в м. Харкові за місцем здійснення своєї господарської діяльності та не міг отримати лист за місцем свого проживання, що підтверджується виписками по рахунку. Також батько позивача надав письмові пояснення про те, що саме він отримав лист від відповідача через ПАТ «Укрпошта» і йому не відомо чому в поштовій системі зазначено, що лист отримав позивач особисто. Таким чином, позивач особисто не отримував і не міг отримати лист від відповідача 10.02.2020.

На підставі зазначеного позивач вважає заперечення відповідача наведені в відзиві на позов безпідставними.

09.06.2020 від представника відповідача надійшли пояснення від 28.05.2020 № 014-15/1498/1 щодо розрахунку штрафу, в яких зазначено, що абзацом 8 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді штрафу в шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення правопорушення. З 01.01.2020 встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 4723,00 грн. Таким чином, розмір штрафу складає: 16*4723,00=75568,00 грн (а.с.11).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і надав пояснення аналогічні тим, що виклшадені в позові та відповіді на відзив.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що 07.02.2020 вона перебувала в п.г.т. Троїцьке в службовому відрядженні з інших питань, коли їй на Вайбер надійшли копії наказу та направлення щодо проведення перевірки за зареєстрованим місцем проживання позивача. Разом з водієм їх установи вона виїхала на перевірку за адресою, що була зазначена в наказі: АДРЕСА_3 , однак, в будинку за вказаною адресою їм не відчинили. Того ж дня вона, повернувшись до свого робочого місця, склала вимогу і відіслала її поштою за зареєстрованим місцем проживання позивача. В акті про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД нею помилково зазначено про присутність позивача під час його складання. Акт було складено у зв`язку з тим, що вимога позивачем була отримана, однак документи необхідні для проведення інспектування представлені не були.

На підставі наданих сторонами доказів суд встановив такі обставини справи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця 15.12.2017, номер запису 0001304, основний вид економічної діяльності 46.37 - оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами, місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.90-93).

Згідно з витягом з Реєстру платників єдиного податку від 15.12.2017 податкова адреса ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_5 (а.с.11).

19.12.2019 до Головного управління Держпраці у Харківській області надійшла заява ОСОБА_3 в якій зазначено, що вона працювала менеджером з продажу інтернет-магазину «Velotopia» з березня 2018 року, який належить ФОП ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 . ФОП ОСОБА_1 не оформив з ОСОБА_3 належним чином трудові відносини, що є порушенням чинного законодавства. На підставі зазначеного заявник просила провести перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 та притягнути зазначену особу до відповідальності. Адреса проживання заявника, зазначена в заяві, АДРЕСА_6 (а.с.55 з.б.).

Листом Головного управління Держпраці у Харківській області від 23.12.2019 № К-1452/02.02/12-08/15999 направлено вищезазначену заяву ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Луганській області, оскільки місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 Луганська область, а відповідно до Положення про Головне управління Державної служби з питань праці в області повноваження Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області (а.с.55).

На підставі вказаної заяви та вимог підпункту 1, 3 пункту 5 Порядку № 823, Головним управління Держпраці у Луганській області прийнято наказ від 07.02.2020 № 62 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 », метою якого є перевірка додерження законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (пункт 3 наказу) за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.56).

07.02.2020 відповідач склав направлення на проведення інспекційного відвідування № 01-17/89, відповідно до якого початок інспекційного відвідування - з 07.02.2020, а закінчення - 20.02.2020 (а.с.57).

Також 07.02.2020 інспектором праці ОСОБА_2 (далі - інспектор) складено вимогу № ЛГ 4569/34/ПД про надання/поновлення документів, в якій зазначено, що інспектором проводиться інспекційне відвідування позивача з 09:00 год 07.02.2020 по 09:00 год 14.02.2020 та зазначено перелік документів, які необхідно надати до управління (а.с.12,13).

Відповідно до поштової накладної, опису вкладення, квитанції та службового чеку зазначену вимогу направлено позивачу за адресою: АДРЕСА_3, 07.02.2020 о 15:07 год, трек номер відправлення: 294 (а.с.58).

Згідно з інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) зазначене відправлення за трек номером 294 вручено особисто позивачу 10.02.2020.

На підтвердження обставин щодо неможливості отримання особисто позивачем 10.02.2020 вимоги № ЛГ 4569/34/ПД за адресою: АДРЕСА_3, позивачем надано виписки АТ КП «ПриватБанк» від 14.04.2020 з особистого рахунку, які відображають рух коштів позивача в період з 08.02.2020 по 15.02.2020 в м. Харкові (а.с.69,70).

20.02.2020 о 10 год 00 хв інспектором складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД (далі - Акт), в якому зазначено, що інспекційне відвідування неможливо було провести у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора, а саме:

- ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів: вимога № ЛГ 4569/34/ПД від 07.02.2020;

- відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування) (а.с.16-18).

В акті не зазначено осіб, які можуть підтвердити факт перешкоджання (а.с.18).

20.02.2020 т.в.о. начальника, заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області винесено постанову від 20.02.2020 № № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС, якою на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД встановлено факт створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питання фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у зв`язку з чим на нього накладено штраф на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 75568,00 грн (а.с.19,20).

Відповідно до поштової накладної, опису вкладення, квитанції та службового чеку акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД та постанову від 20.02.2020 № № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС направлено позивачу за адресою: АДРЕСА_3, 20.02.2020 о 15:44 год, трек номер відправлення: 453 (а.с.59).

Згідно з інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) зазначене відправлення за трек номером 453 вручено члену сім`ї 24.02.2020.

Доказів повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу відповідачем не надано.

Отже, спірними питаннями цієї справи є правомірність притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, та накладення штрафу в розмірі 75568,00 грн, а також дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до відповідальності.

Вирішуючи адміністративну справу в межах заявлених вимог, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, встановлює, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціаПФльної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з частиною 1статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого від 21 серпня 2019 року № 823 (далі Порядок № 823), чинним на час проведення перевірки, встановлено, що цей Порядок визначає основні завдання та процедуру здійснення Держпраці та її територіальними органами державного нагляду за додержанням законодавства про працю Пунктом 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підпунктом 2 пункту 5 Порядку № 823 передбачено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», чинному на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що в порушення частини 1 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідачем призначено та здійснено спробу проведення інспекційного відвідування позивача не за місцем провадження ним господарської діяльності: 61064, Харківська область, м. Харків, Полтавський шлях, будинок 155, а (відомості щодо якого є в загальному доступі - в реєстрі платників єдиного податку, що не спростовує відповідач), а за адресою реєстрації його місця проживання: АДРЕСА_3 .

Однак, при цьому суд зазначає, що сам факт надіслання позивачу кореспонденції, в тому числі вимоги, акту, постанови за адресою реєстрації його місця проживання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує його прав та інтересів.

Відповідно до пунктів 14-15 Порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 14 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Отже, чинним законодавством визначено обов`язок інспектора праці щодо надсилання копії акта про неможливість проведення інспекційного відвідування об`єкту відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Судом встановлено, що відповідачем акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД направлено позивачу разом з оскаржуваною постановою від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС, прийнятою відповідачем за результатами розгляду вищезазначеного акту, та отримано членом сім`ї позивача 24.02.2020.

З показань свідка ОСОБА_2 судом встановлено, що в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.02.2020 нею помилково зазначено про присутність позивача під час складання зазначеного акту, а отже, позивачу про винесення зазначеного акту стало відомо лише 24.02.2020, тобто вже після розгляду питання про накладення на нього штрафу за результатами розгляду акту.

Таким чином, відповідачем в порушення вимог пункту 15 Порядку № 823 не повідомлено позивача про винесення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування та не надано часу для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням..

Норми Порядку № 509 передбачають право суб`єкта господарювання, стосовно якого розглядається справа про накладення штрафу, на його участь (в порядку самопредставництва або через представника) у розгляді такої справи шляхом його повідомлення не пізніше, ніж за п`ять днів до дати розгляду.

При цьому, розгляд справи за відсутності такого суб`єкта господарювання чи його представника може відбуватися лише у разі, коли такий суб`єкт належним чином повідомлений і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено судом відповідачем не повідомлялося позивачу про розгляд справи про накладення на нього штрафу (акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД та оскаржена постанова від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС прийняті однією датою та надіслані позивачу одним конвертом, що підтверджено описом кореспонденції), що позбавило позивача можливості захищати свої права при винесенні спірної постанови, бо він не був своєчасно повідомлений відповідачем про час та місце розгляду справи, а відтак позбавлений можливості надати пояснення та докази, які він вважав за необхідне для спростування доводів викладених в акті.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з зазначених вище підстав суд дійшов висновку, що відповідач не довів законності та обрунтованості оскарженого рішення, а тому постанова Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення штрафу від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС у розмірі 75568,00 грн є протиправною та має бути скасованою за рішенням суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнуваеь відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від 02.03.2020 № 0.0..1 (а.с.10).

Крім того, в позовній заяві представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмір 10000,00 грн, на підтвердження витрат надано акт приймання-передачі наданих послуг та квитанцію про оплату наданих послуг в зазначеній сумі (а.с.10,26).

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з вимогами частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До закінчення судових дебатів сторона позивача не подала таку заяву із зазначенням поважних причин, що перешкоджають їй подати докази на підтвердження розміру понесених судових витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, заявлених однією стороною, тільки за відповідним клопотанням іншої сторони, у разі його обгрунтованості.

Відповідач своїх заперечень щодо розміру заявлених витрат не надав, тому суд не має підстав оцінювати ці витрати стосовно їх співмірності з наданими послугами.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Мельніченко Алли Сергіївни в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Держпраці у Луганській області (, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1а) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області від 20.02.2020 № ЛГ4569/34/НД/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 75568,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.), витрати на професійну правничу допомогу 10 000 грн (десять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян