Справа № 640/21749/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Ганечко О.М., Василенко Я.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міського голови Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Київського міського голови Київської міської державної адміністрації від 11 липня 2019 року № 608 «Про дисциплінарне провадження щодо директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1» в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків;

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Київського міського голови Київської міської державної адміністрації від 25 жовтня 2019 року № 919 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 жовтня 2019 року № 133к «Про директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)»;

- поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посаді директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- стягнути з Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) кошти за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Київського міського голови Київської міської державної адміністрації від 11 липня 2019 року № 608 «Про дисциплінарне провадження щодо директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1» в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Київського міського голови Київської міської державної адміністрації від 25 жовтня 2019 року № 919 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення». Визнано протиправним та скасовано Наказ Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 жовтня 2019 року № 133к «Про директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній посаді директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Стягнуто з Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 82 396,04 грн. за час вимушеного прогулу. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що при винесенні спірного розпорядження від 11 липня 2019 року № 608 про відсторонення ОСОБА_1 з займаної посади суб`єкт призначення діяв в межах чинного законодавства, що свідчить про неправомірність задоволення позовних вимог. Також вказано, що відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції міського голови відноситься повноваження щодо призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників навчальних закладів, що свідчить про наявність повноважень у міського голови для звільнення позивача на підставі одноразового грубого порушення трудової дисципліни.

Представником ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані накази відповідачем прийнято всупереч вимогам чинного законодавства та без урахуванням всіх обставин справи. Крім того, у відзиві зазначено, що апеляційна скарга містить очевидні ознаки необґрунтованості, що свідчить про те, що відповідачем не спростовано позиції суду та не доведено законності дій останнього в межах спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 22 березня 2016 року очолював Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

На підставі доповідної записки заступника голови Київської міської державної адміністрації Непопа В.І. від 10 липня 2019 року № 004-1073 прийнято Розпорядження Київського міського голови від 11 липня 2019 року № 608 «Про дисциплінарне провадження щодо директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1» .

Розпорядженням № 608 від 11 липня 2019 року відкрито дисциплінарне провадження щодо позивача, на час здійснення якого позивача відсторонено від виконання своїх обов`язків, а також зобов`язано дисциплінарну комісію у період з 12 липня 2019 року по 11 серпня 2019 року здійснити дисциплінарне провадження щодо Позивача та за результатами розгляду дисциплінарної справи внести подання Київському міському голові Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до 12 серпня 2019 року.

Відповідно до висновків за результатами службового розслідування за фактом можливого порушення трудової дисципліни позивача від 11 жовтня 2019 року дисциплінарна комісія дійшла до висновку про наявність винних дій з боку позивача в частині відсутності належного контролю з боку останнього за ефективним використанням бюджетних коштів КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», що призвело до завищення вартості виконаних робіт з будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві на загальну суму 538,8 тис. грн.

На виконання ч. 10 ст. 69 Закону України «Про державну службу» дисциплінарною комісією було подано подання від 15 жовтня 2019 року № 040-620, відповідно до якого дисциплінарною комісією запропоновано накласти дисциплінарне стягнення на позивача у вигляді догани.

На підставі Висновків та Подання Київським міським головою прийнято Розпорядження від 25 жовтня 2019 року № 919 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Наказом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 жовтня 2019 року № 133к «Про директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» позивача звільнено із займаної посади.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями та висновками відповідачів, вважаючи їх такими, що порушують права та законні інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив, зокрема, з того, що оскільки дисциплінарний проступок позивача кваліфіковано дисциплінарною комісією як можливе невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, тому у відповідності до вимог ст. 72 Закону України «Про державну службу» позивача не могло бути відсторонено від виконання своїх посадових обов`язків. Крім того, вказано про недотримання відповідачем процедури звільнення, а також не встановлення фактичних обставин проступку позивача, що призвело до незаконного звільнення ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Правовий статус позивача, як державного службовця, в тому числі підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також правовідносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, який набув чинності з 01 травня 2016 року (Закон №889-VІІІ).

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 889-VІІІ визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 3 Закону № 889-VІІІ встановлено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з положеннями пунктів 1-3 ч.1 ст. 4 Закону №889-VІІІ, державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; 2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; 3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VІІІ, державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до ст. 64 Закону № 889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності регламентовані ст. 65 вказаного Закону.

Згідно вимог ст. 65 Закону №889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Статтею 69 Закону, зокрема, встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Як вже було вказано вище, на виконання зазначених положень Розпорядженням № 608 на підставі Доповідної записки № 004-1073 було відкрито дисциплінарне провадження щодо позивача, на час здійснення якого останнього відсторонено від виконання посадових обов`язків.

Відповідно до Доповідної записки № 004-1073, Колегією виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) виявлено факти можливого вчинення позивачем дисциплінарного проступку за приписами п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме обставинами, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження були: аудиторський звіт від 11 травня 2018 року № 070-5-13/29; аудиторський звіт від 22 травня 2018 року № 070-5-13/30; аудиторський звіт від 12 липня 2019 року № 070-5-13/46.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з доповідної записки № 004-1073, на підставі якої прийнято Розпорядження № 608, не вбачається посилань на конкретні факти невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, проте з посиланням на аудиторські звіти щодо комунальних підприємств зроблено висновок про лише можливе вчинення позивачем дисциплінарного проступку за приписами п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Слід також звернути увагу на те, що дисциплінарною комісією встановлено відсутність винних дій з боку позивача, у зв`язку з тим, що останнім вчинялися належні заходи реагування, направлені на усунення відповідними комунальними підприємствами порушень, виявлених проведеним аудитом відповідності.

В той же час, надалі оцінивши всі факти у сукупності, дисциплінарна комісія дійшла до висновку про наявність винних дій з боку Позивача в частині відсутності належного контролю з боку останнього за ефективним використанням бюджетних коштів КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», що призвело до завищення вартості виконаних робіт з будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві на загальну суму 538,8 тис. грн.

Відтак, дисциплінарна комісія звернулась з поданням про притягнення позивача до відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, надаючи власну оцінку фактам, викладеним в аудиторському звіті Держаудитслужби за результатами державного фінансового аудиту виконання бюджетної програми «Реалізація заходів щодо інвестиційного розвитку території» в частині ефективності використання бюджетних коштів протягом 2017 року для будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві від 15 травня 2019 року № 06-22/13.

Такий висновок за результатом службового розслідування було підписано 5 особами, з урахуванням окремої думки ОСОБА_2 , відповідно до якої судом встановлено про неможливість останньою встановлення дійсної вини ОСОБА_1 , оскільки ним самим не було надано пояснень стосовно зазначеної в звіті інформації.

Відповідно до висновків Аудиторського звіту, Держаудитслужбою зазначено, що «існує ряд проблем та недоліків, які негативно вплинули на стан будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві», та запропоновано Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації): переглянути та доповнити Положення про структурні підрозділи Департаменту в частині визначення функції та завдання щодо формування результативних показників до паспортів бюджетних програм та подальшого контролю щодо їх виконання; забезпечити висвітлення результативних показників у звіті по виконання паспорту бюджетної програми, які б об`єктивно характеризували їх повноту фактичного виконання.

Наказом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 липня 2019 № 121 розділ 3 «Функції» Положення про управління економіки та фінансів Департаменту доповнено пунктом 3.12 щодо забезпечення формування результативних показників до паспорті бюджетних програм місцевого бюджету, здійснення контролю щодо їх виконання.

Дисциплінарна комісія у своєму Висновку надала свою оцінку додатковим фактам Аудиторського звіту, не зазначеним в Доповідній записці № 004-1073, що стало підставою для відкриття дисциплінарного провадження, а саме: «Департамент, як відповідальний виконавець досліджуваної бюджетної програми, не забезпечив у повному обсязі контроль за ефективним використанням бюджетних коштів, що призвело до завищення вартості виконаних робіт з будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві на загальну суму 538,8 тис. грн.».

В Аудиторському звіті зазначено, що завищення вартості будівельних робіт було встановлено Держаудитслужбою в ході ревізії замовника будівництва - КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» при зустрічних звірках в підрядних організаціях, які виконували протягом 2017 року роботи з будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу та невірно застосувала норми ДСТУ при відображені матеріальних витрат. Виявлені при зустрічних звірках в підрядних організаціях порушення на загальну суму 538,8 тис. грн. усунуто в повному обсязі, про що зазначено в самому Аудиторському звіті.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що спірні рішення було прийнято правомірно, позаяк позивачем не було попереджено завищення підрядними організаціями вартості виконаних робіт з будівництва мостового переходу.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість таких посилань з огляду на те, що імперативними приписами ч. 4 ст. 23 Господарського кодексу України передбачено, що незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб`єктів господарювання забороняється.

Водночас, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є суб`єктом владних повноважень, проте не має організаційно-господарських повноважень щодо впливу на суб`єктів господарювання та втручання у договірні взаємовідносини між замовником та генпідрядником, генпідрядником та субпідрядником. Чинним законодавством контроль за відповідністю обсягів та якості виконаних робіт проектам, технічним умовам та стандартам покладено на замовника будівництва.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що збитки у вищевказаному розмірі виникли в результаті саме господарської діяльності замовника та підрядників, до яких очолюваний позивачем Департамент мав опосередковане відношення, позаяк в силу ч. 4 ст. 23 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування», діючи на підставі, а спосіб та в межах законодавчо визначених повноважень не міг впливати на діяльність суб`єктів господарювання, що навпаки суперечило б положенням чинного законодавства.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не отримував акт ревізії окремих питань фінансової-господарської діяльності КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» - замовника будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро, про що позивач зазначав Держаудитслужбі за результатами опрацювання проекту Аудиторського звіту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 «Про затвердження Положення про Державну аудиторську службу України», Держаудитслужбі надано повноваження відповідно до покладених на неї завдань застосовувати заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладання адміністративних стягнень на осіб, винних у порушенні законодавства. В той же час, відповідачами на надано доказів того, що Держаудитслужбою до позивача застосовувались заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, а висновки Держаудитслужби, викладені в Аудиторському звіті, містять лише пропозиції, які були враховані Департаментом.

Крім того, на засіданні дисциплінарної комісії 09 жовтня 2019 року під час заслуховування позивача, питання щодо Аудиторського звіту Держаудитслужби за результатами державного фінансового аудиту виконання бюджетної програми «Реалізація заходів щодо інвестиційного розвитку території» в частині ефективності використання бюджетних коштів протягом 2017 року для будівництва Подільсько-Воскресенського мостового переходу через річку Дніпро у м. Києві не було порушено.

В довідці заступника начальника управління по роботі з персоналом від 25 жовтня 2019 року № 09/026-49-608 до проекту Розпорядження № 919 зазначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень застосування до державного службовця такого дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби Законом України «Про державну службу» не передбачено. Аналогічні висновки містяться у зауваженнях заступника керівника апарату - начальника юридичного управління від 25 жовтня 2019 року до проекту Розпорядження № 919, якими також встановлено, що звільнення з посади ОСОБА_1 потребує погодження з Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

В контексті викладеного, судова колегія погоджується з тим, що склад дисциплінарного проступку та підстави для притягнення позивача до відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення були відсутні.

Як вбачається з Розпорядження № 919 позивача звільнено у зв`язку з допущенням дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

В той же час, ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» передбачено вичерпний перелік дисциплінарних проступків. Разом з тим, ч. 3 та 4 ст. 66 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Частиною 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» перелічено дисциплінарні проступки, за які може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, а саме, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Отже, у відповідності до вимог ст. 66 Закону України «Про державну службу» звільнення могло бути застосовано до Позивача виключно у випадку допущення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 ч. 2 ст. 65 цього Закону.

Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 69 Закону України «Про державну службу», результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Так, на виконання ч. 10 ст. 69 Закону України «Про державну службу» дисциплінарною комісією було подано відповідачу-2 подання, відповідно до якого було запропоновано накласти дисциплінарне стягнення на позивача у вигляді догани, а дисциплінарний проступок кваліфіковано комісією як невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Вказане в сукупності свідчить про те, що згідно з ст. 66 Закону України «Про державну службу» до позивача не могло бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за такий проступок, який до того ж визначений комісією як «можливо вчинений», та належно не підтверджений доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, адже доказів наявності дій чи бездіяльності позивача, які б знаходились у прямому причинно-наслідковому зв`язку із матеріальними збитками матеріали справи не містять, та апелянтом під час апеляційного розгляду справи не надано. Не підтверджено апелянтом і жодними доказами наявність вини ОСОБА_1 в межах спірних правовідносин, що свідчить про відсутність складу дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що Київським міським головою було проігноровано норми ч. 11 ст. 69 Закону України «Про державну службу», належно не враховано подання дисциплінарної комісії й безпідставно та передчасно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Колегія суддів оцінюючи відповідність Розпорядження № 919 в контексті вимог ч. 2 ст. 2 КАС України зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності обґрунтовано фактично лише висновками дисциплінарної комісії, які сформовані на підставі Аудиторського звіту, яким встановлено завищення вартості виконаних робіт з будівництва мостового переходу. В той же час, суд апеляційної інстанції додатково звертає увагу на те, що звільнення позивача, попри недоведені факти вчинення ним будь-яких порушень чи неналежного виконання службових обов`язків є непропорційним та таким, що вчинено без дотримання принципу неупередженості та обґрунтованості.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до вимог ст. 72 Закону України «Про державну службу» відсторонення від виконання посадових обов`язків могло бути застосовано до позивача виключно у випадку виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 ч. 2 ст. 65 цього Закону, а оскільки, дисциплінарний проступок позивача було кваліфіковано дисциплінарною комісією лише, як можливе невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, то у відповідності до вимог ст. 72 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 не могло бути відсторонено від виконання своїх посадових обов`язків.

Вказане в сукупності свідчить про правомірність висновку суду першої інстанції щодо протиправності:

- Розпорядження від 11 липня 2019 року № 608 «Про дисциплінарне провадження щодо директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1» в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків;

- Розпорядження від 25 жовтня 2019 року № 919 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення»

- Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 жовтня 2019 року № 133к «Про директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

Оцінюючи доводи апелянта щодо наявності повноважень міського голови для звільнення директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) без погодження з Мінрегіоном, колегія суддів вказує, що дійсно відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», зокрема, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру". Відтак, такі твердження є обгрунтованими та узгоджуються з положеннями закону.

Разом з тим, в контексті викладених вище обставин та відсутності достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку в межах спірних правовідносин, колегія суддів вказує, що наявність повноважень міського голови для звільнення директорів Департаментів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) жодним чином не свідчить про правомірність дій відповідача при звільненні ОСОБА_1 за відсутності достатніх та встановлених підстав.

Оцінюючи правомірність задоволення судом першої інстанції вимог позивача щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає, що такі вимоги є похідними та обґрунтовано задоволені судом першої інстанції. Апеляційна скарга Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) не містить жодних аргументів щодо неправомірного обчислення судом першої інстанції розміру виплати середнього заробітку в сумі 82 396,04 грн. за час вимушеного прогулу, що також свідчить про мотивованість висновків суду в цій частині.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність прийнятих рішень в межах спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк містять лише посилання на положення Закону України «Про державну службу», КЗпП України та Закону України «Про місцеве самоврядування», проте не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Ганечко О.М.

Василенко Я.М.