Справа № 204/5191/19
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 204/5191/19
№ 2-а/207/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

представника позивача Герман Ж.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 4 роти № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Коцай Степана Володимировича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених зазначив, що 16.07.2019 року у 10 год. 28 хв. відносно нього - ОСОБА_1 , співробітником УПП в Дніпропетровській області інспектором лейтенантом поліції батальйону № 4, роти № 4 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 1333676 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 гривень, за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до постанови: 16.07.2019 року в 10 год. 13 хв. у м. Дніпро по Криворіжському Шосе 78 км., керуючи автомобілем ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 з причепом, у якого не працювали задні стопсигнали, був відсутній страховий полюс п.п.2.1 г.ПДР.

Вищезазначену постанову вважає протиправною, з наступних підстав.

Коли транспортний засіб, під його керуванням був зупинений співробітником поліції, як з`ясувалось згодом, в причепі не працювали задні стопсигнали. Однак задні стоп сигнали на причепі були відремонтовані на місці. Після чого відповідач запропонував йому показати документи на транспортний засіб та страховий поліс на даний транспортний засіб. Він передав файл з документами на автомобіль «ВВЗ 2102» д/н НОМЕР_1 , в якому знаходились два страхових поліса, один з яких був попередній, а другий №196917236 від 28.05.2019 року і дійсний до 27.05.2020 року Відповідач в свою чергу дістав страховий поліс попередній не дійсний, і тим самим прикрив недійсним полісом, страховий поліс №196917236 від 28.05.2019 року, і став стверджувати, що це не дійсний страховий поліс, він зателефонував хазяїну даного транспортного засобу ОСОБА_2 , щоб він повідомив номер страхового поліса, з ціллю перевірки даного поліса на наявність по базі даних страхових компаній. В цей момент на його мобільний телефон прийшло повідомлення про серію та номер страхового поліса. Він повідомив працівників поліції та вказав номер та серію страхового полюса, на що працівник поліції подивився у свій планшет, і повідомив що дійсно такий страховий поліс є. Однак не дивлячись на всі обставини, працівник поліції вже виписав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Працівники поліції всі документи поклали у файл та віддали йому у руки, сіли в свій автомобіль та поїхали. Він дістав з файлу документи, і побачив що у файлі з документами знаходилось два страхових полюса один був дійсно попередній, а другий №196917236 від 28.05.2019 року і дійсний до 27.05.2020 року, тим самим працівник поліції приховав наявність страхового поліса, не зважаючи на той факт, що по базі даних страхових компаній даний страховий поліс підтвердився.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та складена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, інспектором патрульної поліції, навіть, не були роз`яснені права та обов`язки, не пред`явлено ніяких доказів вчинення адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що 16.07.2019 року позивач їхав на автомобілі ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та який передав позивачу вказаний автомобіль разом з всіма документами на цей автомобіль, у тому числі і з страхованим полісом №196917236 від 28.05.2019 року, який був діючим на час складання спірної постанови.

Відповідач інспектор батальйону № 4 роти № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Коцай С.В. в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, винесення оскаржуваної постанови вважає правомірним, посилається на та, що у позивача був відсутній страховий поліс, чим порушив п. 2.1 г Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 16.07.2019 року його сусід ОСОБА_1 попросив у нього його автомобіль ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 для перевезення в особистих справах.Він йому віддав ключі від вказаного автомобіля та гаманець з документами на автомобіль, в якому також знаходився файл, в якому містився старий та новий (діючий) страхові поліси на даний автомобіль.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, відзив відповідача, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону № 1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

А отже, положеннями статті 53 Закону № 1961-IV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Як встановлено судом в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 16.07.2019 року зазначено, що позивач 16.07.2019 року о 10 год. 28 хв. у м. Дніпро по Криворіжському Шосе 78 км., керував автомобілем ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 з причепом, у якого не працювали задні стопсигнали та був відсутній страховий полюс п.п.2.1 г.ПДР, у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 27.05.2016 року є власником транспортного засобу ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 27.05.2016 року (ар.с.8).

Згідно з полісом № 196917236 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 22.05.2019 року ПрАТ СК «ВУСО» на ім`я ОСОБА_2 , забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , строк дії страхового полісу з 00 год. 00 хв. 28.05.2019 року до 27.05.2020 року включно (ар.с.9), у зв`язку з чим, та у відповідності до ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поліс № 196917236 є чинним до закінчення строку його дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оглянутий у судовому засіданні відеозапис наданий відповідачем, суд не може розцінити як належний та допустимий доказ по справі, оскільки з відеозапису не можливо встановити чи дійсно правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП мало місце, і чи дійсно водій автомобілю ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 не надав працівникам поліції страховий поліс, оскільки з відео вбачаться, що водій ОСОБА_1 , надав працівникам поліції файл з документами, які саме документи знаходилися в файлі і чи був там страховий поліс № 196917236 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановити з відео неможливо.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою статті 283, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином у даному випадку буде вірним зазначити про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею частиною першою ст 126 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова ЕАВ № 1333676 від 16.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Окрім цього, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland").

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland), п. 73).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Всупереч зазначених вимог законодавства, відповідачем за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху було винесено не читабельну постанову серії ЕАВ № 1333676, а саме не видно дату, вчинення адміністративного правопорушення; відомості про особу, щодо якої розглядається справа, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), суть правопорушення, норми ПДР України, які були порушені водієм. Крім того, в постанові відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, підстави вважати, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було дотримано вимоги діючого законодавства та встановлено докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відсутні.

Вирішуючи питання про визнання незаконними дії інспектора батальйону № 4 роти № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Коцай С.В. щодо складення постанови серії ЕАВ № 1333676 від 16.07.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Постанова по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 1333676 складена 16.07.2019 року. Вищевказаний позов подано до суду 25.07.2019 року, тобто в строк встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, а тому слід постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 1333676 від 16.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 11, 14, 73, 74, 77, 122, 241-246, 250, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора батальйону № 4 роти № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Коцай Степана Володимировича, місцезнаходження за адресою: м.Дніпро, вул. Троїцька Площа, 2А про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора поліцейської роти № 4 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області Коцай Степана Володимировича серія ЕАВ № 1333676 від 16.07.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2020 року.

Суддя І.М.Юрченко