Справа № 140/872/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви

16 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/872/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 березня 2019 року звернувся з позовом до Головного управління Національної Поліції у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року в адміністративній справі №140/872/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року у справі № 140/872/19 скасовано та прийнято нову постанову якою позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Волинській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції; зобов`язано Головне Управління Національної поліції у Волинській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції згідно із поданою заявою за вх. № 938 від 29 листопада 2017 року. У задоволенні решти пощо вниз вимог відмовлено (арк. спр. 51-53, 82-88).

08 жовтня 2019 року Волинський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист № 914/2019, зобов`язальна частина якого відповідає резолютивній частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду: зобов`язати Головне Управління Національної поліції у Волинській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції згідно із поданою заявою за вх. № 938 від 29 листопада 2017 року (арк. спр. 139-140).

При цьому, 25 вересня 2019 року начальник Головного Управління Національної поліції у Волинській області затвердив висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 112 000 грн (арк. спр. 117). Вказану грошову допомогу позивачу виплачено 29 жовтня 2019 року, що стверджується випискою по картковому рахунку (арк.спр. 115).

ОСОБА_1 20 травня 2020 року звернувся до ГУ НП у Волинській області із заявою про доплату йому 22 700 грн грошової допомоги в межах виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року. Заяву мотивував тим, що розрахунок одноразової грошової допомоги має здійснюватись, виходячи із 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня 2019 року, а не 01 січня 2017 року, оскільки рішення про виплату прийняте саму у 2019 році (арк. спр. 118-119).

Листом від 18 червня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у доплаті одноразової грошової допомоги, оскільки із судового рішення випливає про обов`язок відповідача прийняти відповідне рішення про призначення та виплату такої грошової допомоги саме у 2017 році (арк. спр. 120).

Позивач ОСОБА_1 26 червня 2020 року звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, також просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішенням у даній справі (110-114).

Вказана заява обґрунтована тим, що одноразова грошова допомога має бути розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року, оскільки рішення про виплату допомоги було прийняте 25 вересня 2019 року. Сума одноразової грошової допомоги повинна становити 134 770 грн. Тому, недоплата становить 22 770 грн., яку ОСОБА_1 просить зобов`язати йому виплатити.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 , суд керується таким.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (частина п`ята статті 383 КАС України).

У зв`язку із відсутністю необхідності заслуховувати учасників справи або витребування додаткових доказів, суд дійшов висновку про розгляд заяви у письмовому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На переконання суду, зазначені у частині першій статті 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду по справі №520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відтак, передбачений правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у разі вчинення суб`єктом владних повноважень під час виконання судового рішення протиправних дій чи бездіяльності або прийняття протиправних рішень, які у свою чергу порушують законні права та інтереси позивача. Визнання судом протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача - можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру на користь особи-позивача.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як установлено судом, станом на день розгляду заяви відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, згідно із поданою заявою за вх. № 938 від 29 листопада 2017 року.

ГУ НП у Волинській області листом від 04 грудня 2019 року повідомило старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області про виконання судового рішення (арк. спр. 116).

Окрім того, факт виплати одноразової грошової допомоги ствердив і позивач.

Таким чином, судове рішення в адміністративній справі № 140/872/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відповідачем виконане.

Щодо посилання заявника на виконання судового рішення не в повному обсязі, суд зазначає наступне.

В даній адміністративній справі суд задовольнив позовні вимоги у частині визнання протиправною відмови Головного управління Національної поліції у Волинській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції; зобов`язання Головного Управління Національної поліції у Волинській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції згідно із поданою заявою за вх. № 938 від 29 листопада 2017 року. У задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання скасувати протиправну відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, відмовлено.

Відтак, спір розглянуто по суті без виходу за межі позовних вимог.

Резолютивна частина постанови не містить в собі зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у визначеній сумі або зобов`язання здійснити нарахування грошової допомоги, виходячи із 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня 2019 року.

Однак при цьому у постанові зазначено, що аналіз норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, що настала в період проходження служби у розмірі передбаченому Законом України Про Національну поліцію, а тому відповідач протиправно відмовив у виплаті такої допомоги. Апеляційний суд врахував ту обставину, що 08 грудня 2017 року начальник Головного управління Національної поліції у Волинській області Шпига П.П. затвердив висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та 11 грудня 2017 року направив до Національної поліції України заявку для виділення цільового фінансування, що підтверджується листом ГУ НП від 11 грудня 2017 року №1133/29/01-2017.

Виходячи із змісту спірних правовідносин, позивач, станом на час подання заяви в порядку статті 383 КАС України не був позбавлений права звернутись до суду з позовом про оскарження дій ГУ НП у Волинській області щодо нарахування одноразової грошової допомоги, оскільки питання про розмір одноразової грошової допомоги та порядок її нарахування із конкретизованими розрахунковими величинами не було предметом розгляду у справі № 140/872/19.

Суд наголошує, що питання порядку нарахування грошової допомоги і її розмір не було предметом розгляду у справі №140/872/19, а фактично судом встановлено право позивача на отримання такої грошової допомоги.

Зважаючи на виникнення між ОСОБА_1 і ГУ НП у Волинській області спору щодо права (спору про право у контексті розрахунку одноразової грошової допомоги), який не може бути вирішений у межах розгляду заяви в порядку статті 383 КАС України, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні відповідної заяви.

Щодо вимог позивача, заявлених у заяві, про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана норма визначає заходи судового контролю за виконанням рішення суду, прийнятого по суті позовних вимог не на користь суб`єкта владних повноважень, та направлена суто на забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення.

Суд враховує, що станом на час звернення позивача із заявою про встановлення контролю за виконання рішення суду, останнє вже було виконане. Вказана обставина свідчить про неможливість та недоцільність зобов`язання відповідача подавати звіт про виконання рішення суду.

Отже, оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, тому підстави для задоволення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України, відсутні.

Суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 11 березня 2020 року звертався до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення в частині застосування статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: який рік вважати календарним роком в якому прийняте рішення про виплату, 2017 рік в якому рішення було прийняте і потім скасоване, або 2019 рік? (арк. спр. 94-96).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (арк. спр. 106-107). Вказана ухвала набрала законної сили та позивачем не оскаржена.

Враховуючи викладене, суд уважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав та інтересів, що унеможливлює їх відновлення в порядку статті 383 КАС України, разом з тим належним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції; зобов`язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, у сумі, що дорівнює 70 розмірам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня 2019 року, із врахуванням уже виплаченої суми.

Керуючись статтями 243, 248, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.І. Смокович