Справа № 2а-4555/08/1570
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13 липня 2020 р. м.ОдесаСправа № 2а-4555/08/1570

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Кравченка К.В.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: заявника - ОСОБА_1 , його представників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника відповідача Єгорова Олександра Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, прийнятої за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації втрат частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації втрати частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

27 червня 2008 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості про припинення Управління ветеринарної медицини в Одеській області. Судом першої інстанції на підставі наказу Державного комітету ветеринарної медицини України № 33 від 24 березня 2008 року було здійснено процесуальну заміну відповідача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року (після направлення справи до суду першої інстанції за наслідком касаційного оскарження) у задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував наказ Управління ветеринарної медицини в Одеській області №05-к від 31 січня 2008 року в частині звільнення позивача; поновив позивача на роботі на посаді головного спеціаліста відділу організації протиепізоотичної роботи - державного інспектора ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області з 01 лютого 2008 року; стягнув з Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі. В решті позову було відмовлено.

27 квітня 2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року. Позивач просив про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на його користь недонарахованої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по 30 травня 2018 року, обчислену з урахуванням підвищення розміру посадового окладу за раніше займаною посадою відповідно до абз.8 п.8 Порядку №100 в сумі 1268871,76 грн., з вирахуванням суми середнього заробітку, визначеної додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року, тобто стягнути з відповідача недонараховану суму середньої заробітної плати в сумі 1109046,90 грн..

Відповідно до п.1 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Вказана норма процесуального закону передбачає можливість ухвалення судом додаткового рішення виключно, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази та обставини, не було ухвалено рішення.

ОСОБА_1 подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення посилався на те, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, мав вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку №100, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що при ухваленні постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року судом стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, однак не визначено конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Пізніше, 23 березня 2018 року до Одеського апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі №2а-4555/08/1570 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі, вказавши конкретну суму, яка підлягає стягненню з відповідача.

Додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року було задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення: стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі в розмірі 159824,86 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні вісімдесят шість копійок). При цьому, приймаючи вказану додаткову постанову суд апеляційної інстанції керувався в тому числі положеннями вказаного Порядку №100, необхідністю застосування якої позивач фактично обґрунтовує необхідність свого повторного звернення з заявою від 27 квітня 2020 року про прийняття додаткового рішення по справі.

Таким чином, судом апеляційної інстанції, з урахуванням винесеної додаткової постанови від 12 червня 2018 року, вирішено всі позовні вимоги, з приводу яких досліджувались докази, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року про ухвалення додаткового судового рішення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що подаючи вказану заяву 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 у мотивувальній частині позивач наводить підстави незгоди з повнотою дослідження судом обставин справи при ухваленні додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року, тобто, фактично намагається підмінити процедуру касаційного оскарження (додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року), у якій йому було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року. Так, вказаною ухвалою касаційний суд визнав неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 2а-4555/08/1570; відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 2а-4555/08/1570 та відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в зв`язку з пропуском строку на касаційне оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.

Керуючись ст.252, 311, 321, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року про ухвалення додаткового рішення до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 липня 2020 року.

Суддя-доповідач Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Кравченко К.В.