Справа № 160/6389/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року Справа № 160/6389/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Тетяни Леонідівни про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 11.06.2020 надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2019 року ВП № 58886565.
Позовна заява обґрунтована протиправністю оскаржених постав з огляду на те, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, оскільки, приватним виконавцем - Вольф Т.Л. виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу надано право для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано докази на підтвердження наявності у позивача (боржника за ВП 58886565) майна у вигляді грошових коштів на території м. Києва
Відповідач у визначений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Також надіслав на адресу суду лист від 10.04.2019 року вих.. № 1_01, відповідно до якого АТ «ПУМБ» підтверджує, що у ОСОБА_1 є рахунок, відкритий в АТ «ПУМБ», який розташований у місті Києві.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що примусове виконання виконавчого напису №7095 від 18.03.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., АТ «ПУМБ» обрано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф (Павелків ) Тетяну Леонідівну .
Не погодившись із такою постановою, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся із позовною заявою до суду.
Стосовно правомірності прийняття приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає таке.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною в порушення частини 2 статті 24 Закон №1404-VIII прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом №1404-VIII.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закон №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону №1403-VIII, про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни визначено: м. Київ.
Частиною 1 статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Згідно з частиною 2 статті 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
З Єдиного реєстру приватних виконавців України судом встановлено, що виконавчий округ, на території якого відповідач здійснює діяльність є м. Київ, тоді як місце проживання боржника (позивача) є м. Дніпро.
Згідно п. 10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
За таких обставин, відповідач повинен був згідно вимог п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.
Щодо доводів відповідача з приводу того, що виконавче провадження відкрите відповідно до інформації, зазначеній в заяві стягувача про те, що позивач є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПУМБ», який розташований у місті Києві суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Пунктами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).
Згідно з пунктами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.
Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.
Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.
Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, суд доходить висновку, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.
Як слідує зі змісту заяви АТ «ПУМБ» про примусове виконання виконавчого напису, направленої приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків ) Тетяні Леонідівні, стягувач просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження саме за місцем знаходження майна боржника - грошових коштів на рахунку боржника та в разі встановлення доходів у боржника звернути стягнення на його заробітну плату.
Відповідачем на виконання вимог ухвали суду надано лист від 10.04.2019 року вих.. № 1_01, відповідно до якого АТ «ПУМБ» підтверджує, що у ОСОБА_1 є рахунок, відкритий в АТ «ПУМБ», який розташований у місті Києві.
У той же час, суд зазначає, що ні заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, ні лист про відкриття рахунку жодним чином не підтверджують наявність грошових коштів боржника на рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ», який розташований у місті Києві.
Суд акцентує, що сама по собі наявність карткового рахунку, відкритого для обліку поточної заборгованості позивача по кредитній угоді, ще не свідчить про наявність у боржника майна у вигляді грошових коштів на території м. Києва.
За викладених обставин, у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача грошових коштів.
Згідно з вимогами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;
7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправної та скасування постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2019 року ВП № 58886565.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У матеріалах даної справи міститься доказ понесення позивачем судових витрат в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 11.06.2020 про сплату судового збору.
Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Вольф Тетяни Леонідівни від 16.04.2019 року ВП № 58886565.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Вольф Тетяни Леонідівни понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень, 80 коп.).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна