Справа № 640/9826/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Київ № 640/9826/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
прозобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням всього наявного льотного стажу пілота та виплатити різницю недоотриманої ним пенсії за період з 19.09.2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що при призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідачем не було враховано період його роботи за спеціальністю на посаді другого пілота льотної служби у Приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» з 04.11.2013 по 18.09.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Однак, за твердженням представника відповідача, дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 , виданого 01.07.2013, ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугу років.

У той же час, ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 19.09.2018, в якій просив зробити перерахунок належної останньої пенсії, керуючись ст.ст. 6, 22 Конституції України, ст.ст. 53, 54, 78, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановами Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, від 10.02.2000 №264, від 28.03.2002 №374, від 09.08.2005 №713, ст.ст. 7-9, 69-71, 100, 159, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням всього наявного у ОСОБА_1 стажу пілота цивільної авіації на момент подання заяви.

Крім того, ОСОБА_1 також подано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву від 19.02.2019, в якій просив поставити його на облік до територіального Пенсійного фонду України за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ), згідно із його заявою від 17.09.2018, та зробити перерахунок пенсії, з урахуванням всього наявного у ОСОБА_1 стажу пілота цивільної авіації на момент подання заяви 19.09.2019.

Листом від 15.03.2019 №53411/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що з 19.09.2018 останнього було взято на облік за матеріалами електронної пенсійної справи, яка надійшла до Головного управління 13.02.2019. Розмір пенсії з 19.09.2018 складає 4 818,93 грн., з 01.03.2019 - 5 587,15 грн. Виплата пенсії, з урахуванням боргу з 19.09.2018, буде переведена у березні 2019 року. При цьому, у даному листі вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Однак дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно зі ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та ще не досяг пенсійного віку, законних підстав для перерахунку пенсії немає.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Даною нормою, зокрема, передбачено, що перелік посад льотного складу та інших працівників цивільної авіації, порядок нарахування строків вислуги років для призначення їм пенсій затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно - випробного складу».

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

При цьому, дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що не підлягають перерахунку пенсії у разі збільшення страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) за умови сукупності таких обставин: особам призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та вона, на час звернення за перерахунком, не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, відповідно до ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Слід також звернути увагу на те, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для перерахунку позивачу пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає пріоритетному застосуванню до відносин, пов`язаних з призначенням і виплатою пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим відмова у перерахунку пенсії позивача є правомірною та не призвела до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до звернення за перерахунком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі №617/1725/16-а.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок