Справа № 640/23086/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Парінова А.Б. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг про скасування Наказу №620-к,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (далі - відповідач, Нацкомфінпослуг, Національна комісія) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг від 08 листопада 2019 року №620-к;

- стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що таке рішення є незаконним, не обгрунтованим, прийнятим передчасно, без належного вивчення матеріалів справи.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що електронний напис (резолюцію) керівника апарату щодо надання відповіді на Лист №511/5 стосовно перегляду та оновлення інформації на Єдиному державному порталі адміністративних послуг щодо якісного представлення адміністратвиних послуг на Порталі, позивачем виконано в повному обсязі відповідно до повноважень та з урахуванням отриманого усного доручення безпосереднього керівника щодо виконання Листа №511/5, у спосіб, визначений усним дорученням безпосереднього керівника та діючими організаційно-розпорядчими документами, що регламентують діяльність Управління.

Крім того, апелянт вказує на те, що судом не досліджено чи є вчинені позивачем дії дисциплінарним проступком, що стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Також, апелянт звертає увагу на те, що на засіданнях дисциплінарної комісії, які відбувались 17.09.2019 та 16.10.2019 не було належним чином досліджено обставини дисциплінарної справи, та як наслідок, у протоколі №21 від 16.10.2019 року відсутні конкретні відомості про дату, час та місце вчинення позивачем дисциплінарного проступку, обставини, за яких було вчинено проступок та його юридична кваліфікація.

Також, апелянт вказує про те, що дисциплінарною комісією не було досліджено питання надання чи не надання керівником апарату Нацкомфінпослуг заступнику начальника управління - начальнику відділу підготовки засідань комісії, обліку рішень та контролю управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії ОСОБА_1. доручення виконувати лист Мінекономрозвитку (вх.№511/5 від 13.05.2019).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на посаді заступника начальника управління - начальника відділу підготовки засідань комісії, обліку рішень та контролю управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії.

Міністерством економічного розвитку та торгівлі України було направлено органам влади лист від 13.05.2019 №203104/19729-03 "Щодо оновлення інформації на Єдиному державному порталі адміністративних послуг" з проханням переглянути та оновити розміщену на Порталі інформацію.

Відповідно до резолюції керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг виконання вимог даного листа доручено, зокрема, Сидоренку Андрію Анатолійовичу - керівнику управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії Національної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, Сидоренком Андрієм Анатолійовичем передоручено позивачу - ОСОБА_1 виконання вказаного листа, з терміном виконання 13.06.2019р.

На виконання вказаного доручення позивачем було подано службову записку від 28.05.2019 №577/09-08 за підписом безпосереднього керівника -Сидоренка А.А.

11.07.2019 на ім`я керівника апарату Нацкомфінпослуг Галабудської Т.М. подано доповідну записку від департаменту документального забезпечення та контролю стосовно порушення строків виконання окремих документів, в тому числі листа Мінекономрозвитку (вх.№511/5 від 13.05.2019) щодо оновлення інформації на Єдиному державному порталі адміністративних послуг, термін виконання - 13.06.2019, та запропоновано з метою з`ясування можливої наявності вини, характеру і тяжкості щодо викладених фактів розглянути питання про відкриття дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника управління - начальника відділу підготовки засідань комісії, обліку рішень та контролю ОСОБА_1. щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків (а.с.21 т.1).

Наказом Нацкомфінпослуг від 15.07.2019 №391-К «Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » на підставі доповідної записки директора департаменту документального забезпечення та контролю О.Рябової від 11.07.2019 року №СЗ-783/10-08, відповідно до статей 17, 68, 69 Закону України «Про державну службу» відкрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу підготовки засідань комісії, обліку рішень та контролю управління забезпечення Голови та членів Комісії, з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку (а.с.20 т.1).

На виконання вказаного наказу на ім`я керівника апарату Нацкомфінпослуг Галабудської Т.М. надано подання від дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» у Нацкомфінпослуг.

За результатами розгляду дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 Дисциплінарною комісією складено інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку і висновок про наявність у діях державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно вказаного висновку про наявність у діях державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності від 30 жовтня 2019 року, Дисциплінарною комісією у діях ОСОБА_1 встановлено наявність дисциплінарного проступку передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», за вчинення якого з урахуванням ч.3 ст.66 Закону України «Про державну службу» до державного службовця може застосовуватися такий вид дисциплінарного стягнення, як догана.

08 листопада 2019 року керівником апарату Нацкомфінпослуг відповідно до частини першої статті 64, пункту 1 частини першої статті 66, пункту 2 частини другої статті 68 Закону України "Про державну службу", за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу", було винесено наказ №620-к «Про оголошення зауваження ОСОБА_1 ».

Не погодившись з вказаним наказом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи дану постанову колегія суддів виходить з наступного.

Засади дисциплінарної відповідальності державних службовців визначені главою 2 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIIІ «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі -Закон № 889-VIII).

За приписами частини першої статті 68 Закону № 889-VIII, ініціювати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення є виключним правом суб`єкта призначення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII, суб`єктом призначення є державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Згідно ст. 31 Закону-VIII службова дисципліна забезпечується шляхом поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців.

Службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку (ст. 2 Закону № 889-VIII)

Згідно ст. 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу», цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Статтею 8 Закону № 889-VIII визначені обов`язки державних службовців серед яких: дотримання Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримання принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Отже, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Стаття 67 Закону № 889-VIII визначає, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

З вищевказаного вбачається, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

За приписами статті 69 Закону № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

З огляду на зазначене, накладання дисциплінарного стягнення за дисциплінарний поступок віднесено до виключної компетенції суб`єкта призначення на підставі подання дисциплінарної комісії відповідно до вимогстатті 69 Закону, тобто застосуванню підлягає той вид стягнення, що рекомендований дисциплінарною комісією.

Таким чином, застосування до державного службовця дисциплінарного стягнення у вигляді догани можливе у разі вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2019 Дисциплінарною комісією прийнято висновок, яким встановлено наявність дисциплінарного проступку позивача передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, та наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.95 т.2).

При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Отже, об`єктом дисциплінарного проступку є положення нормативно-правових актів, організаційно - розпорядчих документів, трудові (посадові, службові) обов`язки, що були порушені.

08 листопада 2019 року керівником апарату Нацкомфінпослуг відповідно до частини першої статті 64, пункту 1 частини першої статті 66, пункту 2 частини другої статті 68 Закону України "Про державну службу", за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 оголошено зауваження за вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків, а саме: не виконання доручення керівника апарату Нацкомфінпослуг до листа Мінекономрозвитку (вх. 511/5 від 13.05.2019) щодо оновлення інформації на Єдиному державному порталі адміністративних послуг (а.с.187 т.1).

Отже, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення зауваження були висновки дисциплінарної комісії щодо порушення позивачем посадових обов`язків, шляхом невиконання доручення керівника апарату Нацкомфінпослуг до листа Мінекономрозвитку (вх. 511/5 від 13.05.2019) щодо оновлення інформації на Єдиному державному порталі адміністративних послуг.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків та наявність вини останнього у такому порушенні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до резолюції керівника апарату Нацкомфінпослуг виконання вимог вказаного листа доручено, зокрема, Сидоренку Андрію Анатолійовичу - керівнику управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії Національної комісії, яким в свою чергу було передоручено виконання вказаного листа шляхом проставляння резолюції «Прошу переговорити» заступнику начальника управління - начальнику відділу підготовки засідань комісії, обліку рішень та контролю управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії ОСОБА_1

ОСОБА_1 в свою чергу, з метою отримання пропозицій в частині можливості забезпечення оприлюднення інформації, про яку йдеться в Листі №511/5 розписав документ на головного редактора офіційного веб сайту Нацкомфінпослуг Косюк О.С.

Як вбачається з відповіді ОСОБА_1 на запит члену дисциплінарної комісії Нацкомфінпослуг Оборській Т.С. після отримання позитивної відповіді від головного редактора офіційного веб сайту Нацкомфінпослуг про можливість оприлюднення інформації про адміністративні послуги не лише на офіційному сайті Нацкомфінпослуг, а й на офіційному сайті Мінекономрозвитку, службовою запискою від 28.05.2019 №577/09-08 Управління проінформувало керівника апарату Нацкомфінпослуг про готовність виконувати Лист №511/5 в межах своїх повноважень (а.с.17-31 т.2).

Так, зі змісту вказаної службової записки від 28.05.2019 року №СЗ-577/09-08 вбачається наступне:

«Зважаючи на той факт, що питання, порушені у Листі №511/5, не мають жодного відношення до функцій (повноважень) і процедур управління та/або головного редактора офіційного веб-сайту Нацкомфінпослуг, а за такими питаннями закріплені інші структурні підрозділи, прошу виключити Управління з переліку виконавців за Листом №511/5.

Разом з цим, у разі надання структурними підрозділами, відповідальними за забезпечення реалізації вимог Закону України «Про адміністративні послуги», до Управління службової записки про оприлюднення будь-якої інформації, пов`язаної з виконанням Листа № 511/5, управлінням буде оприлюднено таку інформацію після її погодження керівником апарату Нацкомфінпослуг».

Колегія суддів звертає увагу, що вказана службова записка виконавцем якої є ОСОБА_1 подана керівнику апарату Нацкомфінпослуг за підписом начальника управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії А.Сидоренко (а.с.80-81 т.1).

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з твердженням позивача про те, що останнім в силу покладених на нього обов`язків та в межах наданих йому повноважень було виконано доручення свого безпосереднього керівника Сидоренка А., що підтверджує відсутність у діях позивача вини у невиконанні або неналежному виконанні доручення керівника апарату Нацкомфінпослуг щодо виконання Листа №511/5.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції факту надання доручення керівником апарату Нацкомфінпослуг саме заступнику начальника управління - начальнику відділу підготовки засідань комісії, обліку рішень та контролю управління забезпечення діяльності Голови та членів Комісії ОСОБА_1. виконувати лист Мінекономрозвитку (вх.№511/5 від 13.05.2019), оскільки матеріалами справи підтверджується, що вказане доручення було надано, зокрема Управлінню забезпечення діяльності Голови та членів Комісії.

Судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної оцінки, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Так, позивач заперечував наявність у його діях вини, яка є однієї із складових дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, однак судом першої інстанції не надано оцінки на предмет підтвердження чи спростування наявності такої вини ОСОБА_1 при виконанні наданого йому доручення.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено обставини, за яких позивачем вжито всіх залежних від нього заходів для виконання доручення його безпосереднього керівника Сидоренка А.А . , та не надана їм відповідна оцінка.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається відповідач, не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

Так, позивачем неодноразово зверталась увага на те, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у спірному наказі не зазначено суті вчиненого порушення, тобто в чому конкретно виразилося неналежне виконання посадових обов`язків позивачем.

Так, саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також ненаведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.06.2019 року у справі №560/751/17, та від 12.08.2019 року у справі № 1340/4847/18.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу про оголошення позивачу зауваження не врахував всі підстави для кваліфікації його дій, саме як вчинення останнім дисциплінарного проступку, а відтак наказ №620-к від 08.11.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

За приписами п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фактом притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що спричинило стан сильного душевного хвилювання та подіяло як психотравмуючий фактор, та позначилось на його самопочутті (підвищення артеріального тиску, постійні головні болі, порушення сну, підвищення тривожності тощо).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає, що в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, зібраними у справі доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відтак, вимогу позивача про стягнення моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 3 ст. 2 КАС України визначено, що верховенство права є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За наведених обставин, колегією суддів встановлено, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, у той час як висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 листопада 2019 року №620-к, та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 листопада 2019 року №620-к скасувати, та прийняти постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Наказ керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 листопада 2019 року №620-к «Про оголошення зауваження ОСОБА_1 » - визнати протиправним та скасувати.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 09.07.2020 року.