Справа № 826/17866/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мельничука В.П. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та представництва Президента України в Автономній Республіці Крим про визнання протиправними та скасування постанови і розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач-1, КМ України) та Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим (далі - Відповідач-2, Представництво), які були об`єднані в одне провадження, про:

- визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови КМ України від 12.09.2018 року №784 в частині, що стосується Представництва;

- визнання протиправним та скасування з моменту прийняття розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим від 04.10.2018 року №26 із здійсненням наступного перерахунку заробітної плати.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними та такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, положення Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» №784 від 12 вересня 2018 року в частині:

1) пункту 2 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, а саме - положення стосовно доповнення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 абзацом такого змісту:

«Постійному Представнику Президента України в Автономній Республіці Крим - приймається за погодженням з Главою Адміністрації Президента України»;

2) пункту 3 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 а саме - положення стосовно виключення з Додатку (Додатку 1 у новій редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304) такої позиції: "Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 13100, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12900, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12500»;

3) наявності у назві Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, запровадженого пунктом 4 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 слів «Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим»;

4) наявності у тексті Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, запровадженого пунктом 4 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 слів «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 1,6, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,4, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,25».

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим від 04.10.2018 року №26 «Про введення в дію штатного Розпису Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» в частині, що стосується виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. №304» № 784 від 12 вересня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України - задоволено та ухвалено:

«Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року в частині визнання протиправними та такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, положення Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304, затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» № 784 від 12 вересня 2018 року в частині:

1) пункту 2 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304, а саме - положення стосовно доповнення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 абзацом такого змісту:

«Постійному Представнику Президента України в Автономній Республіці Крим - приймається за погодженням з Главою Адміністрації Президента України»;

2) пункту 3 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 а саме - положення стосовно виключення з Додатку (Додатку 1 у новій редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304) такої позиції: «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 13100, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12900, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12500»;

3) наявності у назві Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304, запровадженого пунктом 4 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 слів «Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим»;

4) наявності у тексті Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304, запровадженого пунктом 4 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 слів «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 1,6, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,4, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,25» - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року - залишити без змін.»

Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_3 , - скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді-доповідачу Лічевецькому І.О., суддям Оксененко О.М., Мельничуку В.П.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.07.2020 року.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 06.07.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Мельничука В.П. Необхідність відводу цього судді від розгляду даної справи з посиланням на п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 36 та ч. 2 ст. 37 КАС України обґрунтована тим, що суддя Мельничук В.П. брав участь у розгляді і вирішенні справи №640/22415/18 за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим про визнання незаконною постанови в частині, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, за наслідками розгляду якої у постанові суду від 11.03.2020 року висловлено позицію, за якою постановою КМ України від 12.09.2018 року №784 не визначено юрисдикцію Представництва та не здійснено впливу на трудові відносини працівників Представництва. Натомість, у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі №826/17866/18, яка є предметом повторно апеляційного перегляду, містяться інші висновки. Викладене, на переконання заявника, свідчить, що суддя Мельничук В.П. вірогідно матиме особисту зацікавленість у збереженні власної публічної думки, викладеної у постанові суду від 11.03.2020 року у справі №640/22415/18, яка суперечить позиції Верховного Суду у справі №826/17866/18. До того ж, зазначає, що подібність справ №640/22415/18 та №826/17866/18 вказує на поширення на спірні правовідносини положень ч. 2 ст. 37 КАС України та вказує на необхідність відводу судді.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року заяву про відвід судді Мельничука В.П. визнано необґрунтованою та передано справу №826/17866/19 для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями справа №826/17866/19 була передана судді Степанюку А.Г.

Розглянувши подану заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому суд не переконаний, що у цій справі достатньо ознак, які б давали підстави вважати, що суддя Мельничук В.П. проявляє особисту упередженість.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суддів.

Так, як було встановлено вище, в якості підстав для відводу судді Мельничука В.П. Сейдаметов Р.Р. визначає висловлену ним у справі №640/22415/18 позицію щодо правової природи постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.2018 року №784 та невизначення нею юрисдикції Представництва і відсутності її впливу на трудові відносини працівників Представництва, у той час такі висновки не відповідають постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі №826/17866/18, рішення суду першої інстанції в якій є предметом повторного апеляційного перегляду.

Разом з тим, наведені доводи, на переконання суду, не можуть бути свідченням існування об`єктивних обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, участь судді Мельничука В.П. у розгляді і вирішенні справи №640/22415/18, а також в ухваленні за її наслідками рішення не може бути підставою для його відводу від даної справи в силу ч. 4 ст. 36 КАС України.

Посилання заявника на ч. 2 ст. 37 КАС України в якості підстави для відводу судді Мельничука В.П. судом оцінюється критично, оскільки матеріали справи №826/17866/18 не містять відомостей, що суддя Мельничук В.П. брав участь в її розгляді до прийняття Верховним Судом постанови від 18.06.2020 року про скасування постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Твердження ОСОБА_1 про тотожність справ №640/22415/18 та №826/17866/18, що дає можливість заявити судді відвід у тому числі на підставі ч. 2 ст. 37 КАС України, суд вважає помилковим, адже даною нормою передбачено недопустимість участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, суддею, який брав участь у вирішенні саме цієї адміністративної справи в суді апеляційної інстанції.

У справі «Газета Україна-Центр проти України» (заява № 16695/04), рішення від 15.07.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності».

Проаналізувавши викладені у заяві Позивача міркування та наведені доводи, суд приходить до висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Мелничука В.П. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі суддів у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 КАС України.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів в його неупередженості, зі змісту доводів заяви про відвід не вбачається.

Натомість, мотиви заявника фактично свідчать про його незгоду з позицією судді за наслідками розгляду іншої справи, що за правилами статей 36, 37 КАС України не може бути підставою для відводу, та не свідчать про неупередженість або об`єктивність судді.

Отже, на думку суду, оскільки інших обставин, які б, на переконання заявника, свідчили про упередженість або необ`єктивність судді Мельничука В.П. не зазначено, а викладені у заяві доводи не дають підстав для висновку про необхідність відводу судді від даної справи, суд приходить до висновку, що подана заява про відвід задоволенню не підлягає.

Приписи ч. ч. 8, 12 ст. 40 КАС України визначають, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39-40, 248, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мельничука В.П. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та представництва Президента України в Автономній Республіці Крим про визнання протиправними та скасування постанови і розпорядження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали складено та підписано « 15» липня 2020 року.