Справа № 200/5477/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р. Справа№200/5477/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 01 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року та зобов`язання відповідача виплатити належні щомісячні страхові виплати за період з 01 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачеві протиправно припинена виплата, а в подальшому не було виплачено заборгованість зі страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено частково. Відстрочено сплату позивачем судового збору до прийняття судового рішення у справі. Відмовлено у задоволенні заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення цього строку з підстав дотримання строку звернення до суду. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30 червня 2020 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в позові у зв`язку з тим, що нормативно-правовими актами передбачено відновлення страхових виплат з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи; виплати відновлені позивачеві з 01 березня 2020 року, заборгованість за минули періоди не може бути виплачена, оскільки законодавством не передбачено порядку цих виплат.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності 45 відсотків безстроково.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якого зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Торез Донецької області), а фактичним місцем проживання/перебування є підконтрольна українській владі територія - м. Волноваха Донецької області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19 вересня 2017 року № .

За статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку у Відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлоград Дніпропетровської області та отримував страхові платежі в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2017 року; з березня 2020 року позивач перебуває на обліку у Волноваському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та з цього місяця йому відновлено виплату страхових платежів.

Отже, позивачеві не виплачено страхові платежі за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року, з 01 березня 2020 року виплати поновлено.

Виплата страхових платежів припинена у зв`язку зі зміною місця проживання.

Вищенаведені обставини сторонами не оспорюються.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

За приписами частини п`ятої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Згідно з частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Враховуючи приписи наведених норм закону, суд дійшов висновку, що страхові виплати повинні виплачуватися щомісячно і проводитися позивачеві безстроково, оскільки позивач має зареєстрований страховий випадок та йому встановлено втрату професійної працездатності безстроково.

Судом встановлено, що страхові виплати за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року не виплачені позивачеві, що є порушенням вимог частин п`ятої, сьомої статті 47 Закону № 1105-XIV, оскільки ці виплати зупинені органами Фонду соціального страхування України та не отримані ОСОБА_1 за відсутності його вини.

Неможливість покладення на позивача відповідальності за неотримання страхових виплат підтверджується наступним.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу змісту статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII слідує, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права або «інші права», не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Відповідно до преамбули вказаного Закону ним встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

У спорі між сторонами цієї справи наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створила для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, передбачених Законом № 1105-XIV.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, орган Фонду соціального страхування України, не виплачуючи ОСОБА_1 страхові виплати з підстав, передбачених підзаконними нормативно-правовими актами, якими фактично звужено права позивача та поставлено їх реалізацію в залежність від певних обставин, порушив право останнього на їх отримання.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на приписи частини четвертої статті 47 Закону № 1105-XIV, якою передбачено обмеження одержання виплат за минулий час трьома роками з дня звернення за їх одержанням, оскільки з підстав, наведених вище, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина сьома статті 47 Закону № 1105-XIV.

Позивач просить визнати протиправними дії (фактично бездіяльність) щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 01 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року (фактично по 29 лютого 2020 року, оскільки з 01 березня 2020 року виплати поновлено), тому з метою повного та ефективного захисту порушені права позивача підлягають поновленню іншим шляхом - шляхом визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо невиплати позивачеві страхових виплат за весь минулий період - з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною та про зобов`язання відповідача виплатити належні щомісячні страхові виплати підлягають задоволенню за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року, в іншій частині слід відмовити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на цю норму рішення в частині зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити належні щомісячні страхові виплати за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Доводи відповідача про неможливість застосування цієї норми з огляду на те, що кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням, не приймаються до уваги, оскільки пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України не встановлено обмеження щодо застосування цієї норми тільки у випадку стягнення коштів з Державного бюджету України. Натомість, визначено можливість стягнення таких сум також і з позабюджетних державних фондів.

Відповідно до речення 1 частини першої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) виплатити належні щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити належні щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 800 (вісімсот) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 40 (сорок) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 липня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська