Справа № 200/2123/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 р. Справа№200/2123/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі - головуючого судді - Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Запарі С.В.,

за участю:

представника позивача - Мороз О.О.,

представника відповідача - Голуба М.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 31 жовтня 2019 року про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 94467,12 грн., № від 31 жовтня 2019 року про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 19447 грн. за несвоєчасне внесення орендної плати за землю, на загальну суму 113914,12 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції та до нього застосовуються норми статей 6, 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", тобто на період проведення антитерористичної операції, орендна плата за користування державними та комунальним майном для суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції скасовується. При цьому Торгово-промислова палата України засвідчила факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору) з 20 червня 2014 року для позивача при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. Отже, штраф за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань застосовано безпідставно. Рішенням ДПС про результати розгляду скарги на спірні податкові повідомлення-рішення, податкове повідомлення-рішення № від 21 жовтня 2019 року скасовано у частині застосування штрафу у сумі 361,57 грн., в іншій частині залишено без змін, при цьому нових податкових повідомлень-рішень, відповідно до висновків, встановлених у рішенні про результати розгляду скарг, не надходило. Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Відповідач позов не визнав, 14 квітня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проведення камеральної перевірки встановлена несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки із затримкою більше 30 календарних днів, у зв`язку з чим, відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, нараховані штрафні санкції. Відповідач вказав, що до позивача не можуть застосовуватися положення пп. 38.7. п.38 підрозділу 10 Перехідних положень Кодексу, оскільки м. Маріуполь, де знаходяться земельні ділянки орендовані позивачем, не входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження ані до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Стосовно тверджень позивача про засвідчення обставин непереборної сили сертифікатами Торгово-промислової палати України, відповідач послався на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року по справі № 805/385/17-а (адміністративне провадження №К/9901/32011/18). Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

21 квітня 2020 року позивачем надані додаткові пояснення в яких вказано, що позивачем була подана звітна податкова декларація за 2016 рік та задекларовано податкове зобов`язання з орендної плати за землю в розмірі 788601,85 грн., в квітні 2017 року було подано уточнюючий розрахунок з орендної плати за землю за 2016 рік та зменшена сума податкового зобов`язання до 444683, грн. В картці особового рахунку податковим органом здійснено коригування показників та зменшено суму податкових зобов`язань, проте зарахування поточних зобов`язань 2018 року з орендної плати за землю відповідачем здійснено в погашення богу за 2016 рік за зобов`язаннями, які були виключені з податкової звітності з орендної плати за землю 2016 року. При цьому, загальна сума зарахованих коштів в погашення зобов`язань 2016 року склала 727373,01 грн., до того ж на суму неправомірно зарахованих зобов`язань було нараховано суму пені - 136832,77 грн. Позивач вказав, що порушення порядку зарахування платежів призвело до незаконних дій відповідача щодо нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справ за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкладено підготовче засідання на 19 травня 2020 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів, відкласти підготовче засідання до 9 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 9 червня 2020 року вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 7 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 7 липня 2020 року відкладено розгляд справи на 14 липня 2020 року за клопотанням представників сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти позову та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-Будівельне підприємство "Азовінтекс" (місцезнаходження: пр. Леніна, буд. 86-А, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ) зареєстровано як юридична особа 4 червня 1996 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У користуванні ТОВ "Проектно-Будівельне підприємства "Азовінтекс" перебувають земельні ділянки, які розташовані у м. Маріуполі, що підтверджується договорами оренди земельними ділянками від 18 лютого 2008 року № 04.08.162.00073, від 24 листопада 2008 року№0408.162.00763, 23 липня 2008 року №04.08.160.00403,13 лютого 2006 року №04.06.162.00479,13 лютого 2006 року №04.06.162.00480, від 25 грудня 2007 року №04.07.162.00516, від 1 лютого 2006 року № 04.06.162.00458, планами (схемами) меж земельних ділянок та актами приймання-передачі земельних ділянок та не є спірним між сторонами.

Сертифікатом торгово-промислової палати № 5693 від 14 січня 2016 року засвідчено настання форс-мажорних обставин з 08 червня 2014 року щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 236 від 09 лютого 2006 року, укладеного з Маріупольською міською радою); Сертифікатом торгово-промислової палати № 5694 від 14 січня 2016 року засвідчено настання форс-мажорних обставин з 08 червня 2014 року щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 3710 від 30 листопада 2005 року, укладеного з Маріупольською міською радою); Сертифікатом торгово-промислової палати № 5695 від 14 січня 2016 року засвідчено настання форс-мажорних обставин з 08 червня 2014 року щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 1920 від 02 серпня 2011 року, укладеного з Маріупольською міською радою); Сертифікатом торгово-промислової палати № 5696 від 14 січня 2016 року засвідчено настання форс-мажорних обставин з 08 червня 2014 року щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 121 від 25 січня 2006 року, укладеного з Маріупольською міською радою).

16 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за липень - листопад 2018 року ТОВ "Проектно-Будівельне підприємство "Азовінтекс", складено Акт № 844/05-99-54-04/05-583/24155428.

Згідно висновків Акта, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного податкового зобов`язання з орендної плати за липень - листопад 2018 року на суму 599570,60 грн., за що встановлена відповідальність пунктом 126.1 статті 126 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного Акта перевірки відповідачем 31 жовтня 2019 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб ТОВ "Проектно-Будівельне підприємство "Азовінтекс" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 94467,12 грн. та податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб ТОВ "Проектно-Будівельне підприємство "Азовінтекс" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 19447 грн.

За результатами розгляду скарги позивача, Державною податковою службою України прийнято рішення від 15 січня 2020 року №1706/6/99-00-08-05-05-06, яким скасовано ППР ГУ ДПС у Донецькій області від 31 жовтня 2019 року № в частині застосованого штрафу в сумі 361,57 грн. та залишено без змін зазначене ППР в іншій частині та ППР від 31 жовтня 2019 року №, а скаргу - без задоволення.

Скасовуючи ППР № в частині застосованого штрафу в сумі 361,57 грн., ДПС України дійшла висновку, що порушення своєчасності сплати орендної плати з юридичних осіб в частині подання уточнюючого розрахунку на зменшення податкових (грошових) зобов`язань, є недоведеними та передчасними, що не виключає можливості їх перевірки під час проведення документальної перевірки.

В матеріалах справи відсутні докази направлення іншого податкового повідомлення-рішення, відповідно до висновків, встановлених у рішенні про розгляду скарги.

Спірним питанням даної справи є правомірність застосування штрафної санкції, що передбачена статтею 126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату земельного податку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 2 Податкового кодексу України передбачено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Пунктом 7.3 статті 7 Податкового кодексу України встановлено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з положеннями п. 288.1 - 288.4 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За пунктом 288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Податкового кодексу України.

За унормуванням статті 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 126.1статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

15 жовтня 2014 року набув чинності Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VІІ від 02 вересня 2014 року, яким визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 6 Закону України № 1669-VII від 02 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"(далі - Закон N 1669) в редакції, чинній до 08 червня 2016 року, суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Пунктом 3 статті 11 Закону № 1669-VII встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Маріуполь Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинена Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05 листопада 2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Також цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Маріуполь Донецької області.

У постанові від 21 лютого 2019 року у справі № 805/2398/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться в залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Разом з цим, згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.

Крім того слід зазначити, що статтею 6 Закону № 1669-VII, яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин.

Відтак, згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою, зокрема для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб`єктів господарювання, є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Таким чином, оскільки позивач здійснював діяльність на земельних ділянках на території проведення антитерористичної операції, він був звільнений від сплати земельного податку по 07 червня 2016 року на підставі статті 6 Закону № 1669-VII, у редакції чинній по 07 червня 2016 року.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 805/220/17-а про стягнення податкового боргу, який виник на підставі самостійно узгоджених грошових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельну ділянку на території проведення антитерористичної операції, зазначив, що відсутність обов`язку сплати податкового зобов`язання виключає утворення податкового боргу.

Так, згідно копій платіжних доручень №1098 від 29 серпня 2018 року позивачем сплачено 137061,20 грн. орендної плати за землю за липень 2018 року; № 1291 від 28 вересня 2018 року сплачено 137531,68 грн. орендної плати за землю за серпень 2018 року; № 1529 від 26 жовтня 2018 року сплачено 137061,20 грн. орендної плати за землю за вересень 2018 року; № 1739 від 28 листопада 2018 року сплачено 137061,20 грн. орендної плати за землю за жовтень 2018 року; № 1986 від 27 грудня 2018 року сплачено 137061,20 грн. орендної плати за землю за листопад 2018 року, № 187 від 29 січня 2019 року сплачено 137061,22 грн. орендної плати за землю за грудень 2018 року (том 1 а.с.202-207).

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" здійснювало вчасно сплату поточних податкових зобов`язань з земельного податку за перевіряє мий період.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків ТОВ "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" з земельного податку за 2018 рік, відповідачем було здійснено зарахування платежів по зобов`язанням 2018 року в погашення пені, а саме:

29 серпня 2018 року сплачено 137061,2 грн. - зараховано в погашення пені, нарахованої в минулих роках: - 35818,42 грн. зменшено боргу по пені з 31 січня 2015 року по 11 січня 2019 року, 5067,77 грн. - з 20 лютого 2015 року по 11 січня 2019 року, 51477,23 грн. - з 3 березня 2015 року по 11 січня 2019 року, 2082,32 грн. - з 3 березня 2015 року по 11 січня 2019 року, 42615,46 грн. - з 31 березня 2015 року по 11 січня 2019 року (том 1 а.с. 118).

28 вересня 2018 року позивачем сплачено 137061, 2 грн. - зараховано в погашення пені нарахованої в минулих роках (з 31 березня 2015 року по 31 липня 2015 року) (а.с. 119).

29 жовтня 2018 року сплачено 137061,2 грн. - зараховано в погашення пені нарахованої в минулих роках (з 31 липня 2015 року по 31 серпня 2015 року).

28 листопада 2018 року сплачено 137061,2 грн. - зараховано в погашення пені 68 922, 69 грн. (за період з 31 серпня 2015 року по 29 січня 2016 року) та 6813851 грн. в погашення податкових зобов`язань 2017 року.

27 грудня 2018 року сплачено 137061,2 грн. зараховано в погашення податкових зобов`язань 2017 року.

Тобто, платежі з орендної плати за земельні ділянки за 2018 рік були зараховані в погашення пені, нарахованої за період до 7 червня 2016 року та погашення податкових зобов`язань 2017 року.

Стосовно зарахування платежів в погашення пені, нарахованої за 2015 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 131.1, 131.2 статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

За змістом пункту 87.9 статті 87ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

При цьому, у пункті 2 глави 1 Розділу VI Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено, що у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг. У разі погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) у спосіб, інший ніж надходження коштів, таке погашення здійснюється згідно з черговістю його виникнення: в першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Тобто, наведений у зазначених нормах алгоритм погашення податкового боргу (у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг) діє в межах погашення (стягнення) конкретного податкового боргу (який складається із суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені) та з урахуванням черговості виникнення кожного наступного податкового боргу.

При цьому суд зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі №200/2788/19-а, яке набрало законної сили 03 вересня 2019 року, визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області щодо нарахування пені в сумі 1422436,24 грн. ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (яка утворилася при поданні уточнюючих розрахунків з орендної плати за землю за 2015-2016 роки) та зобов`язано відповідача здійснити коригування показників картки особового рахунку платника податків з орендної плати за землю ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» шляхом скасування (вилучення) суми нарахованої пені в розмірі 1422436,24 грн. з картки особового рахунку платника податків з орендної плати за землю позивача.

У вказаному вище рішенні суд дійшов висновку, що у позивача відсутні податкові зобов`язання з орендної плати за землю державної або комунальної власності за період з 1 січня 2015 року по 07 червня 2016 року, при цьому за відсутності обов`язку сплати основного податкового зобов`язання, відповідно відсутні підставі для нарахування пені.

На підставі викладеного вище, ураховуючи обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку, що зарахування платежів з земельного податку за 2018 рік в рахунок погашення пені, замість погашення податкових зобов`язань, здійснено відповідачем протиправно.

Стосовно зарахування платежів за 2018 рік в рахунок погашення боргу за 2017 рік, суд зазначає, що заборгованість зі сплати земельного податку у позивача утворилася внаслідок протиправного зарахування коштів в погашення суми боргу за 2016 рік, в погашення скасованої фінансової санкції та зарахування коштів в погашення пені.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №200/13008/19-а, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, вирішено визнати дії Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області щодо зарахування коштів в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282 689,18 грн. гривень, зарахування коштів в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9 196,65 гривень, зарахування коштів в погашення пені в розмірі 357304,61 гривні незаконними; зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області здійснити коригування показників картки особового рахунку платника податків з орендної плати за землю Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінтекс" шляхом скасування (вилучення) зарахованої суми коштів спрямованих в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282689,18 грн., в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9196,65 грн., в погашення пені в розмірі 357304,61 грн.

У вказаному вище рішенні суд дійшов висновку, що податковим органом неправомірно зараховано в погашення суми боргу 2016 року в розмірі 282689,18 грн., в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9196,65 грн. та в погашення пені в розмірі 357304,61 грн. замість погашення податкових зобов`язань.

Згідно ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, із наведених вище обставин, враховуючи правову оцінку, яка надана судом при розгляді інших справ, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень і наявність підстав для їх скасування, оскільки ТОВ "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" притягнуто до відповідальності за відсутності вчиненого правопорушення.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення №463 від 10 лютого 2020 року позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн., інші докази понесення судових витрат позивачем суду не надано.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн., належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь позивача.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 31 жовтня 2019 року про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 94467,12 грн., № від 31 жовтня 2019 року про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 19447 грн., за несвоєчасне внесення орендної плати за землю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька обл.; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" (місцезнаходження: пр. Миру, 68-а, м. Маріуполь, Донецька обл., 87500; ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 14 липня 2020 року в присутності представників сторін, повний текст рішення складено 20 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені статтею 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв