Справа № 360/1759/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 липня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/1759/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Суховій Г.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться вищевказана справа.

15.07.2020 від позивача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 27802/2020 надійшов уточнений адміністративний позов. В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. На думку позивача, зобов`язання відповідача провести нарахування і виплату індексації позивачу без вирішення судом розбіжностей між сторонами щодо порядку визначення базового місяця для нарахування індексації, визначення складових грошового забезпечення, які мають бути враховані при підрахунку індексації та компенсації за невикористану додаткову відпустку, не визначення конкретної суми індексації та компенсації призведе до того, що відповідач здійснить нарахування на власний розсуд, або не здійснить його взагалі, що потягне за собою повторне звернення позивача до суду. Посилається на те, що зобов`язання судом відповідача провести нарахування і виплату індексації значно ускладнить примусове виконання даного рішення або зробить його неможливим, адже виконавча служба не наділена повноваженнями розраховувати суми індексації.

Відповідач за період служби не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, компенсацію при звільненні за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій за 2017 рік.

Крім того, позивач просить суд стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Як зазначає позивач, за період служби позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація грошового забезпечення, також компенсації за не використану додаткову відпустку. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 04.12.2019 у справі №825/66/16.

Відповідними спеціальними нормативно-правовими актами не встановлено відповідальності військових частин за несвоєчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті військовослужбовцям, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально- побутових потреб та створює умови для неналежного виконання військовими частинами своїх обов`язків.

Оскільки спеціальним законодавством не встановлено відповідальність військової частини за невиплату або несвоєчасну виплату військовослужбовцю, який звільняється зі служби, всіх належних сум при звільненні, повинні застосуватись норми ст.ст. 116, 117 КЗпП України як такі, що є загальними.

Аналогічного правового висновку дійшов Другий апеляційний адміністративний суд у справі № 520/14371/19 від 12.05.2020

Посилається на те, що станом на день звільнення місячне грошове забезпечення позивача складало 7 444,80 грн.

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 08.07.2020 складає 235 790,94 гри. ((7444,80 х 2) : 61 = 244,09 гри х 966 день).

Крім того, позивач стверджує, що відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).

Вважає, що відповідач має нарахувати і виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, компенсації невикористаної додаткової відпустки.

У зв`язку з наведеним просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2017 рік;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь

ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 року но 15.11.2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року у розмірі 44 080,00 грн;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік у розмірі 3 474,24 гри.

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 08.07.2020 у сумі 235 790,94 грн.

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь

ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 1 800,00 грн.

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Позивач в підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином, просив проводити розгляд справи без його участі (арк.спр.34).

Представник відповідача в підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином (арк.спр.68).

Вирішуючи питання щодо долучення до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 про уточнення (збільшенння) позовних вимог, суд виходить із такого.

Статтею 44 КАС України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу наведеної норми слідує, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Тобто, дана норма чітко визначає право позивача зміни предмет, підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог саме первинного позову.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, в яких встановлюється спосіб ліквідації правопорушення, вчиненого суб`єктом владних повноважень та іншими особами, в передбачених законом випадках, а підстава позову - це ті обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В резолютивній частині заяви про збільшення позовних вимог, просить суд, зокрема, стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 08.07.2020 у сумі 235790,94 грн., а також нарахувати та виплатити на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додатку відпустку.

При цьому, предметом первісного позову є визнання протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористану додатку відпустку за 2017 рік.

Предметом уточненого адміністративного позову, крім раніше заявлених позовних вимог, є з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.11.2017 по 08.07.2020 у сумі 235790,94 грн., а також нарахувати та виплатити на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додатку відпустку.

Таким чином, оглядом змісту заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень частини першої статті 47 КАС України не збільшуються позовні вимоги первинного позову, в якому оскаржується протиправна бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за невикористану відпустку за 2017 рік, а фактично подається новий позов.

Отже, зміст позовних вимог зазначений у позовній заяві, не повністю відповідає способам судового захисту, передбаченим частиною першою статті 5 КАС України.

Позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою (частина перша статті 21 КАС України).

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги (частина перша статті 172 КАС України).

В позовній заяві відсутнє обґрунтування заявлення кількох вимог в одній позовній заяві та в чому полягає їх пов`язаність між собою.

Суд звертає увагу позивача, що у даному випадку право позивача на доступ до суду може бути реалізоване шляхом подання ним нової позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, а також щодо нарахування та виплати на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додатку відпустку

Відповідно до приписів частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Вищевикладені обставини вказують на безпідставність та необґрунтованість поданої заяви, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути позивачеві заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 47, 167, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

СуддяЄ.О. Кисельова